9 
hmotu označovati. Také sotva tu jde o hmotu identickou se štávou ja- 
dernou, neboť tato se nebarví n křivatce vůbec. 
Proto jsem přesvědčen, že by bylo možno celý pochod také takto vy- 
ložit!: Cytoplasma mezi jádry uzavřená je usmrcena a rozpuštěna a po- 
něvadž je kolkolem uzavřena blanou jadernou, která je poloprůchodná 
(jak moje pokusy o plasmolyse jader dokazují), ssaje do sebe ona hmota, 
v niž se byla cytoplasma pro- 
měnila, vodu a tím se objem 
její zvětšuje. Je to prostá 
vakuola obklopená blanou ja- 
dernou. Celá cytoplasma i nu- 
kleoplasma je proniknuta 
vodou a kdekoli se objeví 
v buňce osmoticky působi- 
vější hmota uzavřená semi- 
permaebilní blanou, musí 
přijímati z prostředí svého 
vodu, až osmotické napětí 
ve vakuole takto vzrůstající, 
elasticita její blány a osmo- 
tická působivost prostředí 
dosáhnou rovnováhy. 
Jak již jsem připomněl, 
může vakuola vzniklá z uza- 
vřeniny cytoplasmatické mě- 
niti své místo uvnitř jádra. 
Nej nápadnější byly mi pří- 
pady, v nichž vakuola přímo 
až ke bláně jaderné přiléhala 
(obr. 19). Napadlo mi, že 
není nemožno, že vakuola se 
vyprázdnit! může ven z jádra 
do cytoplasmy, neboť jsem 
stadií rozpouštění se blány 
vakuolové, jak je Brown 
popisuje a zobrazuje, vůbec 
nenalezl. Mohlo by se to 
díti analogicky, jako je vyprazdňována vakuola z cytoplasmy u četných 
Protistů. Ovšem že se vyprázdnění děje velmi rychle a není proto divno, 
že se mi nepodařilo stadium vyprazdňování vakuoly do cytoplasmy anebo 
přechod celé vakuoly z jádra do cytoplasmy pozorovali. Neboť i to by bylo 
možno, upozorňuji pouze na své starší pozorování, že jadérko může býti 
vypuzeno z jádra ven při plasmolyse, nebylo by tedy nijak nemožno, že 
i celá vakuola do cytoplasmy by mohla býti vypuzena. 
Obr. 10. První dělení 
ve vaječné buňce. 
Obr. 11. Dvoujaderné 
embryo, jádra jsou 
nestejně veliká. 
XXV. 
