16 
W. indica měla původně 9 chromosomů v haploidní generaci, že se po 
zúrodnění v embryu podélným rozštěpením zmnožily na 36, což by bylo 
číslo tetraploidní a že se tento pochod musel ještě jednou v embryu opěto- 
vati, takže by nynější počet chromosomů ve sporofytu W . indica byl 
oktoploidní. Měli bychom shledávali ve sporofytu 72, v gametofytu 36 
chromosomů. Ale čítáme jich méně, v gametofytu 22 — 29. Strasburger 
má proto za to, že třeba přijímati snížení počtu chromosomů a sice jednak 
snad podélným splynutím některých chromosomů (p. J-OS), jednak tím, 
že některé degenerovaly a vymizely. Možno je to proto, poněvadž jsou tu 
homologické chromosomy až i čtyřikráte zastoupeny, i mohou některé býti 
vymýtěny bez újmy vývojové schopnosti individuí. 
Gates (1909 p. 546) se domnívá tolikéž, že Oenoíhera gigas má 
dvojnásobný počet chromosomri proto, poněvadž se záhy po zúrodnění 
ve vaječné buňce rozštěpily chromosomy podélně, aniž následovalo dělení 
jaderné nebo buněčné. 
T i s c h 1 e r o v i (í 910 p. 650) zdá se býti původ rozmanitého počtu 
chromosomů a jednotlivých odrůd banánu Musa sapientium nejpravdě- 
podobněji vysvětlitelným tak, že tu jsou odrůdy nepohlavně vzniklé a že 
jsou oproti původní formě bivalentní nebo trivalentní. Vznik bivalentní 
rasy z univaletní mohl by dle Tischlera se vysvětliti monasterem 
nebo také přespočetným podélným rozštěpením chromosomů, trivalentní 
tolikéž dvěma štěpeníma mimo jedno normální. Uvádí též možnost, že 
rasy chudší chromosomy vznildy druhotně z ras bohatších chromosomy. 
Proti tomu však mluví zkušenost, že dělení pylových mateřsky^ch buněk 
nejvíce jsou alterována u ras nej bohatších chromosomy. 
R o s e n b e r g (1909) se domnívá, že u Drosery počet chromosomů 
se zdvojnásobil tím, že se jádro embryonální aekvačně rozdělilo, načež 
sesterská jádra splynula. 
M. Ishikava (1911) sděluje mínění svého učitele Fujii, dle 
něhož chromosomy se mohou zmnožiti bud příčným rozdělením, anebo 
podélným rozštěpením jednotlivých nebo všech chromosomů jádra, po 
případě oběma těmito pochody současně. Dále se můžeme z theoretických 
důvodů domnívali, že chromosomy tam, kde povstaly příčným rozdělením, 
při meiotickém děleni se kopulují svými konci, kde povstaly podélným roz- 
štěpením, rovnoběžně k sobě se přikládají, což se může projevit! též při 
jiných děleních, kde chromosomy vůbec párovitě jsou uspořádány. V praksi 
ovšem těžko prý lze poměry ty bezpečně stanovití. Pro Dahlia vaiiahilis 
var. coronata přijímá, že jeví při heterotypickém dělení haploidní počet 
chromosomů. ostatní jím zkoumané variety však diploidní počet chromo- 
somů. Tyto variety by dle toho jevily v somatických figurách tetraploidní 
počet chromosomii. 
Všeobecně tedy autoři přijímají, že se zvýšení počtu chiomosomů 
neděje cestou oplození, všeobecně řečeno, cestou pohlavní. Mne však jeden 
XXV. 
