19 
domněnkou zcela dobře souhlasí. Podobný pochod možno přijímat! pro 
rod Hieracium, kde na příklad druh Hieracium flagcllark má chromosomů 
21 — 24, druh H. venosum 7 a 14. Triploidní jádra by chovala chromosomii 
21, následujícím splynutím dvou takých jader by se počet chromosomů 
zvýšil na 42, což je somatický počet chromosomů u Hieracium flagellarc. 
Mohlo by se mi snad namítnout!, že cesta, kterou zde udávám jako 
možnou k dosažení určitého počtu chromosomů, je poněkud složitá. Nej- 
prve dispermatické zúrodnění, pak splynutí dvou jader triploidních. 
Ale srovnejme mou cestu s cestou, kterou navrhl S t r a s b u r g e r (1910) 
k výkladu případů právě diskutovaných. Musí počítati se splynutím dvou 
diploidních jader dvakráte se opětovavším a dále s vymizením jednotlivých 
chromosomů. Vzhledem k tomu, že vymizení jednotlivých chromosomti 
je zjev nevídaný v říši rostlinné, považuji svůj výklad za přirozenější 
a jednodušší. Vždyť jinak cytologové pevně lpí na zákonu o konstantnosti 
počtu chromosomů a energicky se vzpírají proti domněnce o autoregula- 
tivním zmenšování počtu chromosomů. Zde se vymizení libovolných 
chromosomů zcela hladce přijímá, ač pro ně nemáme analogií. 
Při dělení heterotypickém mohly by se snadno dostavit! u jader tri- 
ploidnich obtíže, jež by vedly k nepravidelnostem redukčních pochodů. 
Mohly by býti podobny oněm, jaké R o s e n b c r g stanovil pro bastardy 
mezi druhy Drosera rotundifolia -b longifolia a Gates pro bastardy 
mezi Oenothera gigas -j- Lamarckiana. Příčina jich mohla by spočívat! 
v nemožnosti poloviny samčích chromosomů kopulovati s příslušnvmi 
chromosomy samičími. U jader ditriploidních mohlo by tomu býti jinak, 
kdyby přebytečné samčí chromosomy mohly kopulovati spolu navzájem 
podle následujícího schématu, v němž předpokládáme, že každé jádro ha- 
ploidní jen jeden chromosom chovalo. 
Triploidní jádro vzniklé dispermií: 9 (5* c? 
Ditriploidní jádro vzniklé sply- 
nutím dvou triploidních jader: 9 ď ci' 9 C? ď 
Kopulace chromosomů při hetero- 
typickéin dělení ditriploidního jádra: I9 |9 fcS 
IC) Icj lo 
Vidíme, že v triploidním jádru vzniklém redukcí jádra ditriploidního 
bychom mohli míti homologické chromosomy samčí a samičí, čímž by byla 
dána možnost, aby se párovité uspořádání mezi některými chremosomy 
projevilo i ve stadiu haploidnhn, tedy na př. při telofási hoino typického 
dělení. Takové případy byly vskutku popsány v pracích K u w a d y 
(1910), Tahary (1910) a M. I s h i k a v y (191 1 ). Též já jsem je po- 
zoroval u modřínu, ač vzácně. 
Je-li jádro diploidní u Wiekstroemia indica vlastně jádrem ditri- 
ploidním, pak musíme uzavírati, že spolu moho\i kopulovati též zcela 
stejné chromosomy, t. j. samčí se samčími, vždyť by jinak musely některé 
zůstati nekopulovány, čehož nenalézáme. 
XXV. 
2 * 
