21 
pereger), jediný Planorbis Gredleri žije i ve vodách mírně tekoucích.-^) 
Skrovná vegetace nezanechala v bělce jiných stop než rourky po kolíncích, 
jen ve východní části tmavě zbarvila pruh její. Když bělka usazena, 
zase se zveličily srážky. Přinášely bělku střídavě s pískem. Ale netrvalo 
dlouho a vše se změnilo, neboť usazená červenice nad bělkou jest jiného 
původu. Prorvy na spodu a neurovnaný štěrk v ní svědčí, že jest z blízka 
a že hlavním dopravcem byly proudy dešťových vod stružky ryjící. 
Vyšetřujíce stáří těchto hlin, musíme důraz položití na prvotní ná- 
lezy koní a okolnost, že po usazení hlin těch vyhynuly četné typy měkkýší. 
Odtud zdá se vyplývati, že jsou starší než poslední zalednění (ledová doba 
polská) v Německu (Wůrmian v Alpách). Povážíme -li, že naplaveny byly 
do erosní kotliny tarasu třebestovického a že v Polabí není mladších tarasů 
než jeden totiž zvěřínský, musíme za dobu vzniku jich přijmouti poslední 
mezidobu ledovou a taras zvěřínský položití do posledního zalednění. 
Taras třebestovický uložen byl asi vodami za největšího hlavního zaled- 
nění v Německu (saská doba ledová, Rissian v Alpách), což jest s mohut- 
ností jeho v plné shodě. Vody ledovci byly vzedmuty, štěrk a písek zů- 
staly v zemi. Většina srážek padala v době sněhu, jehož táním byly z jara 
spousty eluvia i části vyššího tarasu sneseny do údolí, odkudž klidné vody 
jen kal dovedly odnésti. Když ledy ustoupily, stoupla teplota, umenšily 
se jarní záplavy a vytvořená spraš mohla býti na místech příhodných 
uchována. Erose odtud nabyla převahy nad akkumulací, vymodelovala 
nový povrch v tarasu třebestovickém, nejsilněji pracujíc za posledního 
zalednění v Německu, tak že došlo k akkumulaci zvěřínské jen místy a cel- 
kem nepatrně. 
Neváhám do mezidoby té položití i svrchní vrstvy milčické a svahové 
hlíny, kteréž spouštějí se se strání údolí potoka Všembery (Černavky). 
Těsně u Poříčan zaříznuta jest vozová cesta do Žher, (začátek 208 wř n. m.) 
hlubokým zářezem a teprve ve výši 16 m nad obcí přestává prudce stoupati. 
Nad tímto místem jest západní stěna zářezu ještě 9-6 vysoká záležejíc 
z vrstev bělky as 10 cm mocných, místy bíle vápnem vy kvétajících, s nimiž 
střídají se vrstvy rezavého písku jemného o mocnosti as 2 cm. Vzácně 
objevují se zvláště zcela dole ve stěně pruhy oblásků as lj4 on velikých. 
Na jednom místě měřil jsem spád — 8*^ k sv. Dole těží z hlin těchto 
cihelna Urbánkova (,,na rybníčku"). V cípu jihozápadním v ní, kde jsou 
stěny obnažené nej vyšší {Qrn), lze na proužcích písku v bělce (as y 2 cni 
mocných) měřiti spád, odkudž výpočtem a konstrukcí plyne pravý sklon 
9-^ sv, při směru s. 29° z., což se zcela shoduje se sklonem a směrem úbočí. 
Po dislokacích zde není stopy i jest nepopiratelné, že jsou hlíny ty svahové. 
Jinak však velice se podobají bělce z kruhovek, obsahují 12-8% uhličitanu 
-^) Také v okolí Brna ve vodních usazeninách sprašových převládají zemní 
plži nad vodními. Viz A. R z e h a k. Eitie konchylienfiihrende Stiliwasserschicht 
im Brtinner Diluvium. (Verh. d. k. k. geol. R.-A. 1910, 14, .317 a n.) Po ukončení 
celého výzkumu budou naše nálezy přirovnány k Šnajdrovým (Pravěk 1909). 
XXVIII. 
