26 
podkladu, když po příkré stráni sjížděly mocné vrstvy hořanského 
tarasu do údolí. Posunem po úbočí byly rozmanitě zvrásněny, jak 
o kus dále k jihu lze pozorovati. 
Přemísťování hlín po úbočí trvalo pravděpodobně do alluvia,^®) neboť 
J. Petrbok objevil a určil faunu postglaciální v hlinité stěně pod 
písečnikem Tůmovým (224 na místě, kde shledal profil; 15 c;n ornice, 
5 — 20 cm štěrku, 30 cm žlutavé a 30 cm narezavělé hlíny, v nichž na roz- 
hraní obou uložena jest lavice lastur as 20 cm mocná a ^4 dlouhá, 
potom 1 m hlíny bělky se skořápkami plžů a třemi zbytky mammalh, 
nejspodněji písek s oblásky na přechodu k slepenci permskémir. Hlína 
s lasturami je lésovitá, chovajíc 12-4% uhličitanu vápenatého. Lastury 
byly sem podle mínění mého splaveny, neboť hlína chová i štěrk. 
Náležejí podle dra J. B a b o r a a J. P e t r b o k a “^) k okruhu Unio 
batavi/s Lam. a zdají se úplně shodné s Unio materniaciis Loc. Žili podle 
autorů těch v periodě postglaciální. Plži náležejí druhům; Helix strigella 
Dr., Helix jnitic'um MúlL, Helix pulchella Múll. a jiné 2 druhy Helix 
dosud neurčené, Bulimimis tridens Mull., Hyalinia nitens Ivob., Pupilla 
muscoriim Múll.^'*) 
Téměř celý Pískový vrch (227 m) na severu Poříčan je pokryt pískem 
a štěrkem až 7 m mocným, k východu vykliňujícím, tak že východní část 
,,Šeňarku“ zvaná Hnojkovec jeví zřetelně obnažené podloží opukové. O mo- 
hutném odnášení pokrývky diluviální svědčí deltové iikazy v písečníku 
Hroudově a okolnost, že čím výše vystupujeme na plošinu návrší, tím hrubší 
štěrk spatřujeme. Písečník Hroudův jest založen 2 m pod vrcholem a má 
hloubku 5 m. Ostatní dva na sz. od něho a menší na západním výběžku 
-®) Na příkrém svahu permském málo se z nich zachovalo i nelze otázku 
dosud tektonicky řešiti přesně. Za silnicí žherskou naproti čís. í2. sestupuje bělka 
bez oblásků ještě níže než u písečníku Turnova, v čís. 65. (pozn. 17.) až pod 
vrstevnici 2 0 ni, tedy pod alluvium, které však samo leží v okolí na starších 
pískách. Nad prostřední ,, skalou" Jonákovou klesá s výše as 225 ni vrstva díl. 
štěrku s pískem a dvojí vrstva běllcy o spádu 11®, vlekouc spolu i zelené a čer- 
^■ené lupky permské. Nad písečnikem Svačinovým ve dvou mísovitých prohlu- 
binách uložena bělka fialově červená s valouny zvětralé ruly, kdežto v písku 
pod nimi jsoii balvany čerstvé (232 w n. m.). V Poříčanech na kontakte permu 
a křídy v čís. 4. (20S m n. m.) je ve sklepě permský slepenec přikryt pískem 
s vrstvičkami bělk}'-, v stráni na dvorku je 4m bělky, pod ní v studni na 2m 
písku červeného, pak slin a opuka. Vůbec lze říci, že v úžlabích laločnatých 
krajů hořanského tarasu s vrcholu splývají všude lože hlín 3 ^ ^Tchol sám však 
je namnoze hlíny zbaven. 
-®) Dr. J. Babor a J. Petrbok; Předběžné výsleďhy z podrobného 
výzhjimu českých škeblí. Příroda 1912, roč. X, č. 5, str. 168 a n. 
Výchoz je na příkrém, nesnadno přístupném a zalesněném srázu vedle 
žlabu, jímž se dolů k silnici sype písek z písečníku. Červenice s lasturami má 
kaménkj^ až 3 cm veliké a obsahuje kromě jmenované lavice i porůznu lastury 
v poloze téměř o I m nižší zvláště tam, kde je bělky nejvíce. Délka výskytu 
je sotva 8 m. Rozhraní červenice a bě'ky sklání se úhlem 20“ do údolí. 
XXVlIf. 
