G 
této stránce jest však velmi pozoruhodná abnormita, kterou Touchy^) 
popsal. Nalezl totiž n Rosa leucantha Lois. cípy kališní vytrvávající na 
zralém plodu hypertrofické, masité, barvou a konsistencí s červenou číškou 
naprosto shodně vytvořené. Případ ten dokazuje, že masité vytvoření 
číšky není důvodem proti jejímu phyllomovému původu. 
Ostatně lokální hypertrofíe mimokvětních částí jest n Pomaceí 
ode dávna dobře známa. Tak na př. vznikají někdy u hrušky dužnaté 
útvary zvané Carriěrem ,,fruits sans fleurs“ zduřením base listové, řapíku 
listového anebo osy i s listy. Tyto nepravé ,, plody" bývají hrušce někdy 
nápadně podobné, jsou stejně jedlé a mívají dokonce i pro dužninu hrušky 
význačné kamenné buňky! Někdy stávají se i kališní cípy anebo petaly 
podobně hypertrofické. Obdobné případy jsou známy i u jablk, kde se 
mimo to někdy stává, že zdužnatí stopka plodu, takže pak sedí zdánlivě 
dva plody nad sebou. Případy ty, o kterých existuje nesmírně obsáhlá 
literatura, připomínáme jen proto, že nesmíme se klamati vytvořením číšky 
u r. Rosy a usuzovati snad z něho na její osní povahu. 
Letos na jaře pozoroval jsem opět více méně prorostlé květy u Rosa 
pimpinellifolia, jichž číška byla zhusta až úplně k basi (k stopce květní) 
rozložena ve volné, sezelenalé, více méně peřené a palisty opatřené 
lístky kališní, jak to popisuje Velenovský ve své morfologii. Petaly bývají 
v těchto květech bud normální, anebo z části sezelenalé; obyčejně bývá 
jich vyvinuto méně než .5 (někdy jen jediný). Obr. 1. znázorňuje květ 
tohoto šípku s 5 drobnými plátky korunními a s rozloženou číškou. 
Případy tyto svědčí již samy o sobě o fyllomové povnze číšky rodu 
Rosa a lze se proto právem diviti, že nejenom Baillon'^), nýbrž i W. 
O. Focke^) a valná většina ostatních autorů, tak Hofmeister*), Eichler^), 
Hexslow®), Wiesner’^), Pax®), P. a. Rydberg®), Wettstein^®) a č. j. přijímají 
osní povahu číšky r. Rosa a Rosaceí vůbec jako fakt samozřejmý. Baillon 
1) T o u c li y, Sur quelques modes ďhypertrophie chez les végétaiix, Bull. 
Soc. Bot. France IV'. (1857) str. 649. 
-) Baillon, Histoire des Plantes I. (1867 — 1869) str. 345. 
®) W. O, Focke, Engler-Prantl, Nat. Pflanzen-Famil. III. 3. str. 1. 4 (18S8). 
^) Hoímeister, Allgem. Morphol. str. 475 (1868) mluví o osní číšce. 
5) E i c h 1 e r, Blúthen-Diagramme II. str. 496 (1878) praví o Rosaceích: 
Perianth- und Staubblátter sind allgemein dein Rande eines cupularen, in der Gestalt 
dabei vom kurz-becher-fórmigen bis zum lang-rohrigen wechselnden Receptakulums 
eingefugt. 
®) H e n s 1 o w, The Origin of Eloral Structurcs, str. 96. 
’) \V i e s n e r, Elem. Wiss. Bot. II. 307. 
®) P ax v Allgem. Morphol. d. Pflanzen str. 206 (1890) praví: In der Eami- 
lie der Rosaceae findensich alle Stulen perig}mer Insertion, von der mír tellerfórmigen 
Erweiterung der Blútenachse, rvie sie bei Potentilla vorkommt, bis zur flascheníormigen 
Aushbhlung, wie sie bei Rosa begegnet. 
^) P. A. Rydberg, A Monograph oí the North American Potentilleac 
(Mem. Deptm. Bot. Columb. Univ. vol. II.) str. 7 (1898). 
'") Wettstein, llandb. d. s\’stem. Botan. II. str. 356 (1907). 
XXIX. 
