píše na př. o „Série des Rosiers“ : ,,Le pedoncule Horale se dilate á sou 
sommet, comnie daiis la plupart des Monimiacées, en un réceptacule 
crenx, en foiTn.e de bonrse on de gonrde, ventrue, globuleuse, on plns 
ou nioins allongée." Focke vyjadřuje se pak o číšce v celé čeledi Kosaceí 
takto: „Achse in der Bliite zu einem kelchartigen, entweder flachschussel- 
forniigen oder mehr oder minder hohlen, am Rande die Kelch-, Bluinen- 
und Staubblátter tragenden Orgáne erweitert" a dále pak (str. 4): ,,be- 
sonders bedeutungsvoll fiir die Familie ist die Mannigfaltigkeit im Bau 
der becherformigen Blútenachse, welche frúber ais verwachsenbláttriger 
Kelch anfgefasst wurde und noch in manchen neueren Werken ais solcher 
beschrieben worden ist.“ 
Hillmann popisuje ve své uvedené práci průběh svazků cévních ve 
květech některých druhů z rodů Geiim, PotentiUa, Waldsteinia, Sibbaldia, 
Fragana, Rubus, Dryas, Alchemilla, Pninus, Aniygdalus, Ulmaria, Spiraea 
a Rosa. Dospívá pak k výsledkům, které stručně shrnujeme takto: 
Často se vyškytají vedle srostlých tyčinkových (k tyčinkám ve- 
doucích) svazků cévních (t. j. takových, které se připojují k svazkům 
číšky) nesrostlé tyčinkové svazky cévní, t. j. takové, které se nepřipojují 
k některým svazkům číšky, nýbrž probíhají volně až k stopce květní a tam 
anebo k lůžku květnímu se připojují. S výjimkou rodu Rosa nalézáme obě 
kategorie ,, tyčinkových" svazků cévních u všech jmenovaných rodů (často 
v stejném květu) anebo někdy též volné svazky cévní scházejí. 
U rodu Rosa probíhají však v číšce tyčinkové svazky cévní vesmes 
samostatně a volně vedle hlavních nervů číšky a nejsou s četnými větvemi 
těchto v žádném spojení (ani ne anastomosami). Na průřezu stopkou číšky 
vidíme, že svazky tyčinkové postupují až sem odděleny jsouce od svazků 
masité číšky. 
Z toho dedukuje pak Hillmann, že číšky všech uvedených Rosaceí 
jsou původu fyllomového, ježto shodují se v průběhu svazků cévních 
s kalichem rodu Lythrum, jehož listová povaha jest nesporná. U rodu 
Rosa, kde průběh svazků cévních jest jiný, jest prý číška určité původu 
osního. Proč však, Hillmann nijak nevykládá, neboť popsaný jím průběh 
svazků cévních u rodu Rosa otázku tu v smyslu naznačeném neřeší. 
Když u většiny rodů Rosaceí mohou se objevovati vedle spojených svazků 
cévních taktéž svazky volné, jak Hillmann sám ukazuje, u některých pak 
pouze srostlé a v obou případech jest dle Hillmanna tento průběh svazků 
cévních dokladem fyllomové povahy číšky, nenahlížím, jakým právem 
můžeme souditi u rodu Rosa na osní povahu receptakula z té okolnosti, 
že zde probíhají svazky tyčinkové a číškové vesměs volně. Logický 
důsledek se to aspoň nezdá býti, stejně jako není přísně vědecké vyjadřo- 
vání, když Hillmann na str. 416 proloženě píše; ,,Das Hypanth vonRosawird 
schwerlich andevs děnu ais Achsengebilde gedeuiet weydcn diirfen" a o půl 
stránky dále (na str. 417) opět proloženě: ,,Bci der Gattung Rosa ist es un~ 
streitig Aclise." 
XXIX. 
