9 
konale sezelenalé (v malém počtu) a konečně veliký počet květů, jichž 
kališní lístky byly přeměněny v dlouhé, řapíkaté, assimilující listy, kdežto 
ostatní části květní byly více méně normální anebo taktéž přetvořené. 
Těchto květů ohledal jsem na 50; tvořily se vesměs jednotlivě a tenninálně 
na zkrácených lodyhách, takže se v trsu úplně ztrácely, i když měly normální 
žluté plátky korunní a to proto, poněvadž přeměněné řapíkaté kalichy 
nebyly na první pohled od listů assimilačních vlastních k rozeznání. 
Některé květy měly kališní lístky přeměněné v zelené, řapíkaté listy, 
všechny ostatní části květní zůstaly však docela normální, jen někdy bylo 
pozorovat! zmenšení počtu tyčinek. Tyto zelené, řapíkaté lístky stály 
v kruhu a byly na spodu (poševní části) srostlé, značně však výše než kam 
až sahala číška. Žlaznatý discus se někdy nevyvinul, část mezi lůžkem 
a jím byla značně zkrácena. Kalíšek v těchto květech byl obyčejně ma- 
ličký, v podobě nerozdělených, čárkovité-kopinatých cípů. Takový květ 
s listy trojenými až 2 cm dlouhými zobrazuje obr. 2. 
Při méně dokonalém sezelenání, které bylo však zjevem nepoměrně 
vzácnějším, přeměnily se lístky kališní v jednoduché, na spodu súžené 
(avšak nestopkaté) zelené a assimilující lístky, odpovídající velikostí lístku 
dospělého listu. Kalíšky nabyly sice na velikosti, zůstaly však obyčejně 
všechny nedělené, jak znázorňuje obr. 10., ve kterém však prorůstá osa 
či lůžko květní. 
Také jsem pozoroval jeden květ odpovídající stopkatými kalichy 
prvému, avšak čistě samčí. Měl 13 tyčinek a nízké lůžko květní bez seme- 
níků. 
Zmenšení počtu tyčinek bylo vůbec význačným zjevem v mnohých 
zezelenalých květech, za to však nikde jsem nepozoroval ani částečné jich 
sezelenání. V některých květech nalezl jsem jen několik málo tyčinek 
s krátkými nitkami, ve vzácných případech byly květy ty čistě samičí, 
úplně bez tyčinek. 
Nezřídka rovnají se listy vzniklé sezelenáním kalichu délkou listům 
přízemním, bývají až přes 6 cm dlouhé, zcela normální. Lístky kalíšku 
bud všechny anebo některé se při tom dělí ve dva lístky (obr. 3). Číška jest 
sice zachována, avšak konsistence více blánité a jeví se zřejmě jako srostlá 
stipularní část kališní ch lístků. 
Při dalším postupu sezelenání pozorujeme pak tendenci řapíkatých 
lístků kališních oddělovat! se, při čemž jejich inserce a velikost naznačuje 
již více méně genetickou spirálu. Někdy bývají dva listy kališní srostlé 
a pak následují ostatní 3, které jsou o něco výše postaveny. Při tom se ovšem 
číška úplně ztrácí a kalíšek rozdělený presentuje se zcela zřejmě jako volné 
■cípy ,, přirostlých palistů" či správněji řečeno volná poševní ouška. 
Obr. 4. znázorňuje případ, kdy nej dolejší kališní lístek jest oddálený 
a rovná se troj četnému spodnímu listu lodyžnímu. Následující kališní list 
jest taktéž volný, ale ostatní tří (vzadu na obrázku) jsou srostlé a jejich 
■calyculus (vyjímaje na kraji) dokonce nerozdělený. Osa sama krátce pro- 
XXIX. 
