Lil 
Čelakovský (v citovaném pojednání) přijímá volné rcceptakulum 
(Rosa) jako útvar výhradně osní, v jiných případech se domnívá, že osa 
srůstá s karpelly. Tak praví (str. 6); , . . . íolgt mm die richtige Deutimg, 
nach welcher die Cupula des Cupnlarfruchtknotens zwar ein axiles, abei 
innen mít den vollstándig bis zur Fruchtknotenbasis ausgebildeten Car- 
pellen verwachsenes Gebilde ist, welches die nbrigen Bliitenkreise, wenig- 
stens die Corolle imd Stanbblátter frei entwickelt auf seinem Gipfel trágt.“ 
Bentham a Hooker^) označují číšku jako ,, tubus calycis“, kalíšek 
však jako hstence (bracteolae). Dle nich discns přirůstá k číšce; 
celkový poměr pak vyjadřují takto: Calyx liber vel ovario adnatus; tubus 
brevis vel elongatus, augustus vel explanatus, lobi saepissime 5, . . . nunc 
Sbracteolati. Discus tubum calycis vestiens, margine saepissime integer- 
rimo rarissime tumido vel lobato.“ 
Jest tudíž názor těchto autorů i s našeho stanoviska celkem správný. 
Důležitá jest i ta okolnost, že někdy osa prorůstá a číška jest zacho- 
vána i není tudíž myslitelno, že by osa normálně pokračující se současně 
po stranách rozšiřovala. Případně se o tom vyjadřuje V elenovský (na 
uv. m. str. 833) takto: ,, Často bývají květy rodu Potentilla a Gcurn tak 
přeměněny, že receptaculum i s tyčinkami zůstávají normální, ale osa 
květní roste dále v téže podobě jako stopka pod receptaculem a nese na 
konci buď znovu květ nebo jen karpelly. V tomto tvaru není zajisté mysli- 
telno. že by osa naprosto stejná pod číškou i nad číškou interkalárně se v re- 
ceptaculum rozšířila." 
U rodu Geuin často se objevují sezelenalé květy, které svědčí o phyl- 
lomové povaze číšky í o správném pojímání calyculu. Kirschleger uvádí 
již v r. 184D) ,,Geum nutans, calycis phyllis magnis íoliaceis, stipulis incisis 
interjectis quinque, petalis oppositis." 
Chr. Luerssen®) podrobně popisuje sezelenalé a více méně prorostlé 
květy u Geum rivale L., které zřejmě svědčí o stipularní povaze caly- 
culu a phyllomové hodnotě číšky. V případech Luerssenem popsaných 
byly obyčejně sepaly pomnoženy. Tak měl jeden květ na př. ,,statt 
des Kelches einen Kranz von Bláttern, die den oberen Stengelbláttern 
normaler Pflanzen áhnlich waren und eine groBe, rosettenformig ausge- 
breitete Hůlle bíldeten, durch welche die Pflanzen vom weiten ein ane- 
monenartiges Ansehen erhielten. Diese Plůlle bestand aus 7 groBeien, 
am Grunde blattstielartig verschmálerteu (číška byla tudíž úplně roz- 
ložena), lappig-gekerbten, weich behaarten Bláttern, zwischen denen je 
1 oder 2 kleinere, an der Spitze meist dreilappig gekerbte standen, so daB 
von letzteren 9 vorhanden waren. Die groBeren Plůllblátter vertreten hier 
1) B e n t h a m a H o o k e r, Genera Plantariim I. 600. 
■^) Kirschleger, Teratologische Notizen, Flora XXVII. str. 1.30 (1844). 
^) Chr. Liierssen, Beitráge zur Pílanzen-Teratologie, Oester. Bot. 
Zeitschr. XV. 343 a n. (186.5). 
XXIX. 
