7 
větší bývají omezeny čarami rovnými, menší jsou z pravidla na koncích 
vicUičnatě děleny. Uchýlila zhášení na ploše kolmé na (010) v největším 
počtu případů rovná se 10 — 12°, náležejí pi'oto živce střednímu neb ba- 
sičtějšíniu oligoklasu. I zde, leč ne tak hojně, bývají lištny plagioklasové 
mírně ohnuty. Živce ty jsou obyčejně zakaleny od vznikajících produktů 
rozkladných, mnohdy bývají proniknuty úzkým proužkem chloritu. 
Apatit vyskytuje se v ojedinělých, idiomorfně omezených čirých 
sloupečcích. Augity téměř riplně jsou již proměněny v chloriť, též ilmcnit 
proměněn jest v nečetná zrnka leukoxemt. 
Chlorit jest barvy zelené, mírně pleochroický: 
II y temněji zelený se slabou absorpcí, 
_L 7 " je světle zelenožlutý. 
Jest jemně vláknitý, délka individuí jest opticky negativní. Tvoři 
obyčejně sférokrystaly zhášející rovnoběžně se směry nitkového kříže. 
Vlastnosti tyto poukazují nejspíše na delessit. Chlorit vyplňuje většinou 
mezery mezi krystaly živcovými nebo větráním vzniklé mezery v nich 
Samých a činí tak počínající pseudomorfosy zatlačovací. 
Mladší živce poskytují velmi mnoho zajímavého. Tvoří překrásné 
aggregáty vějířkovité složené z tenkých vlákének ve směru hlavního pro- 
dloužení opticky positivních, které nakupují se bud na lištny starších živců 
nebo uzavírají v sobě drobné zrnko sekundárnílio křemene. Při zkoiišení 
lomu světelného B e c k e h o methodou ukázalo se, že vějířkovité plagio- 
klasy jsou basičtější, než starší lištno vité. 
Třetí druh živců mladších než vějířkovité jsou allotriomorfní čirá 
zrna živce ještě basičtějšího než živce vějířkovité a jsou původu zřetelně 
druhotného. 
Sekundární křemen bývá vyvinut podobně jako novo tvořený živec 
zrnitý tvoře nepravidelně omezená čirá zrna, liší se od něho pouze osními 
obrazci v konvergentním světle. 
Vápenec tvoří ve výbruse nepravidelné shluky zrnité nebo vyplňuje 
trhlinky. Z rud zastoupen jest pouze pyrit v málo zrnkách roztroušený. 
Popisovaná hornina jest naprosto totožná se zelenokamem z pro- 
tějších Záběhlic, který jeví touž diabasovou (ofitickou až intersertální) 
strukturu, tytéž živce vějířkovité i allotriomorfní novotvořené, liší se pouze 
větší čerstvostí maje zachovány ještě veliké augity ve výbruse čiré neb 
slabounce růžové. Oba výskyty původně souvisely, byly všalc později 
odděleny horizontálním posunem směru 5 — / mezi Jarovem a Zbraslaví, 
jehož použila i Vltava při hloubení svého údolí. Zelenokam ze Záběhlic 
byl nověji studován B. Máchou a zařazen do příbuzenstva spes- 
O žitných vyvřelinách etc. str. 23. 
XXX . 
