19 
na mnoha místech jest složena v záhyby přes sebe položené a prostoupena 
četnými trhlinkami, jež se staví pravidelně kolmo na směr působení tlaku. 
(Srv. obr. 2. na tab.) 
12. Lom u řeky jižné od Chvat érub. 
Hornina makroskopicky celistvá, zdánlivě úplně čerstvá jeví pod 
mikroskopem většinou již součástky druhotné. Prvotní živce zde již vůbec 
scházejí, z augitů zachována jsou jen drobounká zrníčka průhledná, mezi 
zkříženjuni nicoly vyšší barvy polarisační ukazující. 
Převládající drobné jehličky aktinolithové, tvoří hustě nepravidelně 
splstěnou hmotu základní, v níž na trhlinách neb v dutinách roztroušena 
jsou zrna zoisitová. Zoisit tvoří někdy pseudomorfosy po plagioklasech. 
Atmosferickým zvětráváním vzniká chlorit, dutiny v aktinolithové plsti 
vyplňující, na trhlinách spatřujeme směs zrn allotriomorfního křemene 
a vápence s přimíšenou hmotou chloritovou. Vápenec vyplňuje někdy 
úplně dutinky. Z rud pořádku zastoupen jest pyrit v drobných zrnkách. 
13. Spilit z podloží porfyritu v údolí záp. od Zloncic. 
Hornina jemnozrnná ukazuje pod mikroskopem jen velmi zřídka 
obrysy tenkých, dlouze lištnovitých plagioklasů, nyní druhotnou směsí 
křemene, novotvořeného živce a zoisitu zatlačených. Základní hmota pře- 
měněna jest ve směs drobných jehliček a třtinovitých aggregátů, na konci 
roztřepených, aktinolithu a allotriomorfních zrn živcových, k nimž druží se 
tu a tam též něco zoisitu. Velmi hojnou součástkou jsou veliká zrna ilme- 
nitu měnící se v leiikoxen. Chloritu a vápence přítomno hojně. Trhliny bý- 
vají vyplněny směsí pyritu, vápence, zoisitu a křemene. 
14. Nadloží porfyritové žíly v údolí záp. od Zloncic. 
Hornina slohu ofitického] živce vyvinuly se v dlouhých lištu ách- 
daleko větších, než jak bývá pravidlem u ostatních spihtů. Lištny plagio- 
klasové složeny jsou nejčastěji ze dvou lamell, někdy však i z mnoha velmi 
úzkých lamellek, které se na jednom konci vykliňují a v nelamellovanou 
hmotu přecházejí. Seskupení krystalů bývá zpravidla hvězdovité, někdy 
však též prorůstají se dvě lištny křížem pod úhlem ne sice konstantně stej- 
ným, ale vždy úhlu 60® blízkým. Podobné prorůstání lišten plagioklasových 
udává F r. H e i n e c k z diabasu od Herbornu; domnívá se, že srůst 
se tu děje podle (130). Úchylka zhášení na ploše kolmé na (010) ne- 
bývá konstantní, celkem, však možno říci, že živce náležejí oligoklasu až 
andesinu. Amfibol, jenž jest převládající součástkou horniny, vyvinut 
jest jednak v aggregátech třtinového slohu, dílem tvoří kompaktnější 
allotriomorfní zrna značnějších rozměrů, než jak u ostatních spilitů b5>vá 
Die Diabase an der Bahnstrecke Hartenrod-Uebernthal bei Herborn. 
Neues Jahrb. f. Min., Geol. ii. Pal. 1903. Beil. Bd. XVII. S. 92. 
XXX. 
2* 
