23 
21. Lom ve VodocJwdech. 
Spilit tohoto výskytu jest povahy brekciovité. Skládá se z velilcých 
kulovitých uzavřenin celistvého augitického afanitu barvy světle zeleno- 
šedé a z temnější sklovité hmoty mezemi. 
a) U z a v ř e n i n y. 
Hornina makroskopicky úplně celistvá jest při okraji nazelenalá, 
dále od kraje jest spíše nafialovělá. 
(Z) Výbrus tangenciálně veden}/. 
Pod mikroskopem spatříme jakožto převládající součástku horniny 
hnědý augit, který zde vůbec není přeměněn v aktinolith, naopak jeví ná- 
padnou čerstvost. Tvoří většinou aggregáty vláken a tyčinek na koncích 
roztřepených, bucT těsně rovnoběžně k sobě uložených, neb ve sférokrystaly 
seskupených, které zhášejí v úhlu téměř 45® od nitkového kříže a tím zře- 
telně se liší od podobných jehliček aktinolithových v ostatních našich 
spilitech obvyklých. Rovněž vyvinut jest augit v drobounkých zrníčkách 
roztroušených mezi vlákny a sférokrystaly. Tu a tam vyskytují se v základní 
augitové hmotě jehlicovité neb lištnovité plagioklasy, zdvojčatěné a na 
basičtějsí oligoklas poukazující. Drobnější jehličky živcové spočívají v zá- 
kladní hmotě ojediněle, větší lištny, mnohdy mírně ohnuté seskupují se do 
shluků klubíčkovitých. Trhlinky v hornině jsou dvojího stáří. Starší bývají 
vyplněny drobnými jehličkami aktinolithu, mladší výhradně allotrio- 
morfními zrny novotvořeného živce, které na rozdíl od ostatních spilitů ná- 
ležejí orthoklasu majíce lom světelný nižší než olej sassafrasový (n = 1-528). 
Daleko zajímavější poměry poskytuje 
d) výbrus radiální. (Srv. obr. 5. na tabulce.) 
Zde pozorujeme dvojí vývoj augitů: jehličk ovitý a zrníčk ovitý. 
Jehličkovité a vláknité augity seskupují se bud ve sférokrystaly kol dokola 
zpravidla lištnu plagioklasovou uzavírající, nebo usazují se pouze na obou 
koncích živcových lišten tvoříce tak překrásné útvary štětkovité nebo 
vějířovité. Sférokrystaly bývají bud obrysů kulovitých a pak prostor mezi 
nimi vyplňují augity zrníčkovité, nebo stěsnány jsou tak hustě na sebe, 
že stávají se polyedrickými. Uzavřené plagioklasy poskytují průřezy bud 
jednoduché nebo zdvojčatěné, zhusta jeví vývoj kostrovitý jsouce na svých 
koncích roztřepeny v řadu užších rovnoběžných proužků oddělených od 
sebe hmotou augitovou. Délka lišten plagioklasových je zpravidla 0-25 — 0-5 
mm, šířka 0-02 — 0-05 mm, bývají však příčné průřezy též širší. 
Prohlížíme-Ii výbrus pozorně směrem od okraje kulovité uzavřeniny, 
pozorujeme velmi krásnou koncentrickou skladbti. Na okraji vytvořily se 
většinou augity dlouze vláknité v aggregátech rovnoběžných neb radiálně 
paprsčitých s povrchem polokulovitým, při čemž vlákna stavějí se vždy 
kolmo k povrchu kulovité uzavřeniny. Pozorujeme, že do okraje uzavřeniny 
vniká ze sklovité hmoty mezemi nazelenalé, isotropní sklo, dobře se odráže- 
jící od temně lemovaných skupin augitových, vysílajíc chobot ovité neb 
XXX. 
