26 
jících mnohdy na ledové květy. Náležejí asi oligoklasu. Tu a tam jsou por- 
fyricky vyloučeny lištny plagioklasové, až 1 mm dlouhé s velmi pěkným 
kostrovitýni v 3 Nojem. Mezi lištnami živcovými vykrystalovaly hnědé 
augity bud v individuích drobně zrnitých neb ve sloupečcích na konci třás- 
nitě roztřepených zhášejících skoro diagonálně ke kříži nitkovému. Augity 
jsou všude zřetelně mladší než živce. Z druhotných součástek zastoupeny 
jsou jehličky aktinolithu vzniklé z augiťu, dále na trhlinách zoisit ve ve- 
likých krystalech v obyč. světle narůžovělých, pod zkříženými nicoly 
indigově modiých, šupink ovitý skoro isotropní chlorit, hojně vápence 
a novotvořené živce. Z rud přítomen jest pyrit i pyrrhotin a to někdy v ta- 
kovém množství, že již při makroskopickém ohledání horniny jest ná- 
padným. 
25. Pravý břeh vltavský proti Fischerové továrně Letky-Lihsice . 
Hornina zelenošedá temnějšími pruhy žíhaná. Místy jest poněkud 
zbřidličnatěna. Z prvotních součástek zjistíme pod mikroskopem ještě dosti 
čerstvé lištny plagioklasové stavící se mnohdy do hvězdových skupin. 
Na rozdíl od jiných spilitů bývají zde lištny vícekrát než dvakrát lamel- 
lovány podle albitového zákona. Nejčastěji pozorují se jedinci krystalové 
prostoupené uzounkou lamellkou. Podle souměrné úchyllcy zhášení ná- 
ležejí živce ke středně basickým plagioklasům t. j. k andesinn. Zrníčka 
hnědého augitu zachována jsou pouze ve zbytcích, jinak tvoří mesostasi 
mezi živci pouze jehličk ovité a třtinovité aggregáty aktinolithu. Černá 
zrnka roztroušená mezi augity a aktinolithem náležejí nejspíše pio svůj 
kosti ovitý vývoj ilmenitu. Allotriomorfní druhotný křemen vyplňuje žilky 
v hornině pospolu se šinouhovitě uspořádanými zrníčky magnetovce, od 
kterých bývají trhlinky černě zbarveny. 
26. Brekciovitý spilit proti Letkiim. 
Brekciovitý sloh jest již při makroskopickém, ohledávání zřetelný. 
V temně šedé až černozelené hmotě matně lesklé uzavřeny jsou malé i větší, 
ostrohranné i zakulacené úlomky jiné horniny, obyčejně světle zelené. 
Pod mikroskopem upomíná výbrus z horniny této zhotovený v mnohém 
na Rosiwalovu ,,tujovitou drobu“ z podloží tejřovického slepence, kterouž 
však F r. Slavík určil jako sklovitý brekciovitý spilit.^ý 
Pod mikroskopem jest brekciovitá povaha horniny ještě nápadnější. 
Tmelem úlomků jest sklovitá hmota, která sice jeví velmi krásné proudovité 
zjevy, jest ale málo průhledná pro přítomnost přečetných produktů ode- 
sklení i atmosferického větrání. Zachované ještě místy sklo jest světle 
zelené a má vyšší index lomu světelného než 1-60. Z nejhojnějších produktů 
odesklení jsou drobounké mikroliihy a zrnité variolky augitové. Variollcy 
měřící v průměru nanejvj^še 0'05 mm skládají se obyčejně ze dvou vrstev, 
Srv. Slavík: Spilitické V 3 řvřeliny etc. str. 89. 
XXX. 
