32 
Někdy vidíme ještě jádro biotitové zachováno, kraj jest však již přeměněn 
v haematit. Jako živce, tak i biotit jeví znatelné známky magmatické korrose. 
I tato hornina obsahuje přečetné porfyricky vyloučené pseudo- 
morfosy hmoty chloritové, vápencové a haematitové po amfibolii. Dávají 
průřezy bud kosočtverečné o úhlech přibližně 120®, nebo podélné a bývají 
na okrajích lemovány hustě nakupenými zrníčky černých rud. 
Apatit tvoří sloupce idiomorfně omezené, mnohdy značně veliké 
a jest nejstarší součástkou horniny. 
Základní hmota sestává z nepravidelně seskupených nezřetelných zrn 
živcových, jež jeví zvláště okolo porfyrických vyloučenin poněkud fluidální 
uspořádání. I Náležejí většinou plagioklasům, byla však shledána dosti hojně 
též zrnka živcová, která měla nižší lom světelný, nežli olej sassafrasový 
(n = 1-528 při 20® C), z čehož plyne, že i hmota orthoklasová jest zde pří- 
tomna. Z toho důvodu nutno horninu označiti jako monzonitový porfyr. 
Základní hmota živcová chová v sobě přečetná temná zrníčka rudní, která 
při silnějším zvětšení jeví se býtí dokonale šestibokými a svou červeně pro- 
svítající barvou prozrazují haematit. 
Z druhotných součástek přítomny jsou: vápenec, chlorit a krevel. 
Krevel jest rozptýlen v porfyrických živcích a podmiňuje jeho růžové 
zabarvení. 
Porfyrit ze zlončického údolí i monzonitový porfyr posléze popisovaný 
upomínají velmi na syenitový porfyr z Lohoviček u Vejvanova studovaný 
J. Klvaňou.®®) I tato hornina obsahirje z porfyrických vyloučenin 
vedle živců bi(>tit a apatit i pseudomorfosy chloritrr a vápence po amfi- 
bolech. 
Diabas nad zdýmadlem u silnice z Dolánek do Máslovic. 
Makroskopicky jest jemnozrnný, zelenošedý, takže se velmi podobá 
spilitům. Strukturou však upomíná poněkud na některé žilné diabasy 
okolí plzeňského. Živce jeví dvojí vývoj; první, dlouze lištnovité stavějí 
se do paprskových skupin. Bývají několikráte lamellovány podle zákona 
albitového a dávají souměrnou úchylku zhášení odpovídající andesinu. 
Druhé živce jsou větší, až 1 mm dlouhé a lů mm široké, dvojčatně lamello- 
vané a často při okrajích zonárně stavěné. Náležejí plagioklasům basič- 
tějším dávajíce souměrné úchylky zhášení na ploše kolmé k brachypina- 
koidu až 29®, jsou tedy labradoritem. Jsou mladšími živců prvních. 
Augity jsou dlouze sloupcovité, narůžovělé, někdy idiomorfní, jindy 
vyplňují prostory mezi křížícími se krystaly živcovými. Pleochroismus 
slabý; 
II y fialově růžový s větší absorpcí, 
I y světleji růžový. 
3®) Petrographische Notizen uber einige Gesteinsarten Bóhmens. Věstník 
král. čes. společnosti nauk 1881. Str. 401—402. 
XXX. 
