3i 
vyloučeiiiny živců velmi hojné. Mesostase sestává V 3 >hradně ze zrnitého 
drobného augitu hnědé barvy, který velmi často bývá již přeměněn 
v aktinolith. Na trhlinách hojně zoisitu, vápence a allotriom. křemene. 
Porfyrit mezi V odolkou a Kopčí (cóta 251). 
Porfyrické plagioklasy měřící as 3 — 5 mm jsou obrysů čtvercových 
až obdélníkových, na okrajích jsou zaobleny. Přesné určení jejich jest 
nemožnými, jsouť již úplně přeměněny ve směs křemene, vápence a zoisitu. 
Základní hmota mezi porfyrickými živci sestává většinou z třtinovitých 
aggregátů aktinolithových uzavírajících mnohdy ještě zbytky zrníček 
augitových. Živce jsou v základní hmotě dost vzácnou součástkou; bývají 
dlouze lištnovité, zdvojčatěné a kostrovitě vyvinuté. Ihnenit jest hojný 
v kostrovit 3 /ch krystalech; mění se v leukoxen. Zákl. hmota proniknuta jest 
všude drobnými zrníčky křemene, zoisitu a vápence, které tvoří též výplň 
žilek. Ve sporých zrnkách konstatován byl i pyyrhotin. 
Porfyrit mezi Velkou Vsí a Kopčí (cóta 2G9). 
Hornina makroskopicky celistvá, světle šedá s porfyricky vylouče- 
nými velikýmii živci. Tyto jsou tlustě tabulkovité podle (010) a lamello- 
vány; náležejí střednímu oligoklasu. Bývají zakaleny jsouce přeměněny 
z větší části bud v zoisit nebo ve vápenec a světlou slídu. Na okrajích bývají 
někdy zaobleny a magmaticky korrodovány. Základní hmota celistvá 
složena jest z velmi jemných jehliček aktinolithových uzavírajících někdy 
drobná zrnka původního augitu. Hojně roztroušeny jsou v zákl. hmotě 
kostrovité krystaly ilmenitu měnící se v leukoxen, zoisit a novotvořený 
allotriomorfní živec vyplňují žilky. 
Porfyrit z uzavřenin augititu z Kopče. 
Hornina velmi rozložená. Porfyrické živce přeměněny jsou téměř 
úplně ve směs vápence, světlé slídy, zoisitu a křemene. Kromě nich pozoru- 
jeme i veliké, třtinovité i kompaktní amfiboly, světle zelené, pleochroické, 
upomínající obrysem sv}''m na původní augit. Základní hmota skládá se 
ze směsi drobných jehliček aktinolithových a zrn křemenných, zoisitových , 
živcových a vápencových. 
Jak z uvedených příkladů jest patrno, jsou diabasy a porfyrity okolí 
Vodolky, Čeňkova a Velké Vsi spilitům mikroskopicky velmi podobny. Mají 
tytéž součástky prvotní a i přeměna jejich v aktinolith a zoisit jest podobná 
spilitům. Odrůdy celistvé, bez porfyrických vyloučenin (tedy diabasy) jsou 
s mnohými spility dolního Povltaví mikroskopicky takřka lipliiě totožný. 
Jeví tent^řž vývoj i seskupování se živců a i chemické složení plagioklasů 
(střední až basický oligoklas) jest stejné jako u většiny povltavských spi- 
litň. Jako jediný, poněkud pútrnější rozlišovací znak bych vytkl ten, 
že základní hmota diabasů okolí Vodolky atd. jeví poněkud zřctelněfi zrni- 
XXX. 
