3 
Náplavní ryžo viska jsou nadmíru rozšířena a znamenitě rozpracována 
v krajině od Blatné až k Závěšínu a proti potoku až do okolí Újezdce, sá- 
hajíce na obou březích potoka až vzhůru na svahy. Tyto kopečky ryžov- 
nické mají tu a tam výšku šesti až sedmi metrů. Malé kopečky jest pozoro- 
vat! všude v krajině podél potoků, ač mnoho jich jest již zplanováno a tak 
výzkumu odňato. 
Na přiložené mapě jsou vyznačeny v hlavních obrysech podnes 
patrné zbytky bývalého ryžování. 
Rozsypy vzniklé na niísťe byly méně mohutné, neboť žulová ssuť na 
pahorkovitém terrainu byla většinou brzo snesena vodami do údolí, a spolu 
s ní í rozrušená hmota žil. 
Ryžujíce eluviální rozsypy narazili staří zajisté v nevelikých hloub- 
kách na pevné, mocnější křemenné žíly, které i nyní ještě místy vycházejí 
na povrch, žebrovítě nad zvětralou žulu vystupujíce. Podle na drobno roz- 
tlučeného materiálu křemenného nalezeného u jam možno souditi, že třídili 
materiál ručně pokud jen mohli, pak bohaté křemeny dopravovali k blízkým 
proudícím vodám, drtili a rýžovali. Jen na jediném místě, na východním 
svahu Bělčické hory, byl pozorován umělý rybníček uprostřed hustého lesa, 
kde ještě nepatrné zbytky podávají zprávu o tomto pracném zařízení. 
Doly náleží asi různým obdobím, neboť na haldách byly nalezeny 
i železné mlátky a želízka, tak u Hornošína, kde dolování jak se zdá sáhalo 
až do dob nej novějších a došlo i do větších hloubek, soudě podle rozlohy 
jeho a podle mohutných hald. 
Listinami jen jedinkrát za celý středověk jest dokázáno, že v krajině 
u Kasej ovic a Bělčic se těžilo zlato. 
Jsou to zástavní listiny krále Jana Lucemburského z let 1336—8, cho- 
vané v kníž. Schwarzenberském archivě orlickém a otištěné Kašparem 
hrabětem Stern ber ke m^) a J o s. E m 1 e r e m.'^) V j:>rvé z nich, dato- 
vané v Praze 21. června i 3-37, zastavuje král panu Petru z Rožmberka: 
,,.... aurijodinas certas in regno nostro Boemie sitas videlicet in Wusse- 
chlapiech, in Sablaty, in Karrenberch, Sedelczan, Lesstnyczie, Byelcziczie, 
Vgezd, Zahorzan, Zakauti et in aliis villis ibidem adiacentibus — — de 
aurifodinis autem prefatis percipiet et habebit hinc infra festům b. Wence- 
slai proxime venturum ducentas decem et novem cum dimidia sexage- 
nas .“®) 
I K. ze St e r n b e r k a i F. P o š e p n ý souhlasí v tom, že oněmi 
jmény se naznačují dnešní místa Bélčice a Újezdec (u Bělčic; či Újezd 
u Lnář?) v našem území. O vydatnosti dolů ovšem nepraví listina ničeho, 
b UmriB einer Geschichte der bohmischen Bergwerke I. 2, str. 17 — 22 a 
Urkundenbuch str. 70 — 74 (listiny č. 54 — 56). 
Kegesta diplomatica nec non epistolaria Bohemiae et Moraviae IV. (1892). 
®) Citováno podle E m 1 e r a 1. c. str. 179. 
^) Das Goldvorkommen von Bóhmen und den Nachbarlándern, Arch. fůr 
prakt. Gcol. II., str. 50, 52, 440-445 (1895). 
XXXII. 
1* 
