1. Rula. 
Na výchozech nalézáme skoro všude rulu zcela zvětralou; v důlních 
odkrytech naražena rula v jámě Jakubské, odkud ze III. obzoru pocházely 
zkoumané ukázky; 
a) blízko šachty. 
Rula dvojslídná, zrnitá, s nedokonale deskovitým rozpadem, jejíž 
slídové šupinky jsou uspořádány rovnoběžně, ale nespojeny v plásty. 
Mikroskopicky jest pozorovati častý srůst obou slíd, parallelní i ne- 
pravidelný, a mnohde jest zřejmo, že biotit velmi silně pleochroický (bledě 
žlutavý X opakní hnědý) přechází druhotně nejprve v slídu špinavě ze- 
lenavou, slabě pleochroickou, jež tvoří okraj lupínků biotitových a útržko- 
vité uzavřeniny v muško vitech, a tato pak mění se v muško vit. Ze živců 
převládá značně orthoklas, vedle něho vyskytuje se oligoklas, ne však 
mikroklin a perthit. Křemen jest hojný, akcessoricky se vyskytují rudní 
zrníčka, obyčejně srostlá se slídami, sillimanit a druhotný pyrit. 
Struktura jest allotriomorfně zrnitá, lístky slídové často zohýbány. 
Křemen jest dvojí: větší, oblejší individua často uzavírají aggregáty silli- 
nianitu a rozložené živce, kdežto jemnozrnný křemen se skládá z jedinců 
s obrysy laločnatými a neobsahuje oněch uzavřenin. 
b) od náraziště Pavlů asi 12 m. 
Tato rula má sloh dokonaleji rovnoběžný nežli předešlá a skládá se 
ze střídavých, asi centimetr silných vrstviček tmavých biotitických a světle 
šedých až bílých muskovitických. 
Biotitické vrstvičky jsou jemnozrnější než rula a), obsahují více 
orthoklasu, velmi málo muskovitu a oligoklasu, žádný sillimanit. 
Muskovitické vložky mají větší zrno a neobsahují téměř biotitu. 
Hranice jejich s temnými vrstvičkami bývá ostrá. I zde možno rozeznati 
dvojí křemen, a větší individua zaoblených obrysů s uzavřeným silli- 
manitem a zbytky živcovými činí mnohdy přímo dojem klastických zrn. 
Slídy přimykají se k nim mnohdy kolkolem. Živce, i zde skoro vesměs 
orthoklas, jsou těmto křemenům strukturně ekvivalentní a jako ony 
leckdy postiženy pokraj ní kataklasou. 
2. Erlany {rohovcovce) pyroxenové. 
Jsou to vložky v rule, vzniklé přeměnou vrstev vápencových. Vy- 
skytují se v nejzápadnější části obvodu u Nekvasová, zkoumané ukázky 
jsou z jz svahu kopce có. 610 /ít od místa. 
Jest to hornina celistvá, šedozelenavá, složená z čirého nebo málo na- 
zelenalého pyroxenu, omezeného v pásmu svislém plochami (110) (100) 
(010); zakončení krátkých sloupců jest allotidomorfní; rovina os optických 
leží v klinopinakoidu. Další podstatnou součástkou jest basický plagioklas 
z části nelamellovaný, něco křemene zřejmě mladšího; kalcit činívá meso- 
stasis a uzavřeniny v pyroxenech a plagioklasech. Méně hojně se vyskytují 
XXXII. 
