s vápencem i některým partiím aplitň, jež na lioudném u Lil^ouné proni- 
kajíce ruin jsou zajisté v genetickém spojení s tamními žilaoii zlatonosného 
křemene. Na obou místech, jak jeden z nás vytkl,^®) jejich složení odchylné 
od ostatních aplitů pravděpodobně má svůj původ v magmatické resorpci 
vápencových partií magmatem židovým urvaných a resorbo\'aných. 
6. Porfyrity.'^) 
Vlastně již mimo obvod zlatonosný spadají žíly hornin I' a / od 
Bělčic žulu prostupujících, jež J o k é 1 y a Z e p h a r o v i c h řadí 
k , .portýrům amfíbolické žuly“; jsou to však horniny dioritické charakte- 
risované výskytem i živce (oligoklasu) i biotitu ve dvou generacích, tedy 
vlastně přechody od dioritového neb lépe monzonitového porfyritu ke kersan- 
titu. Od porfyritických partií bohutínského dioritii křemitého liší se 
hlavně nedostatkem amfibolu a křemene. 
a) Podriihly u Bělčic. 
Hornina černošedá s jemnozrnou hmotou základní a s hojnými 
vrostlicemi živce (až lan) i biotitu. Mikroskopicky určí se vrostlice živcové 
jako oligoklas vy\'iniitý idiomorfně, dosti často však, asi magmatickou 
korrosí, zaoblený; zonární struktura jest častá. BioHt silně pleochroický 
má úhel optických os asi 11" a obsahuje hojně vrostlic apatitových. Akces- 
sorický čirý sloupcovitý pyroxen bývá zdvojčatěn podle orthopinakoidu, 
jest mladší než biotit a starší než živec. 
Hmota základní se skládá z isometricky zrnitého, jen málo idio- 
moríního živce, převážně orthoklasu, a ze staršího, v drobných šupinkách 
vyvinutého biotitu shodného s biotitem vrostlic. 
b) Dobsice. 
Hornina podobná předešlé, o něco světlejší; liší se od ní hlavně 
úplným nedostatkem pyroxenu. 
c) Rybník Byloh, J od cesty do Dubšic. 
Makroskopicky podobá se tento porfyrit předešlým ; obsahuje vrost- 
lice plagioklasové až přes 1 cm veliké, biotitové vrostlice značně menší 
(okolo 2 mm), světle zelenavé pyroxeny; hmota základní jest makro- 
skopicky celistvá. 
Mikroskopicky jeví se plagioklas býti o něco basičtější (andesin), 
tvaru více lištnovitého. Vrostlice biotitové jeví často magmatickou korrosí. 
Pyroxen jest čirý, diopsidovitý; mění se ve žlutozelený nerost, jenž připo- 
míná iddingsit. Sloupce apatitu jsou hojné a dosti veliké. Přimíšeno i něco 
pyritu. 
Živce hmoty základní jsou orthoklas i plagioklas a mají tvar lištno- 
vitý; mimo ně vystupuje i biotit i pyroxen též ve druhé generaci. 
^*) F. S., Dva kontakt}^ středočeské žiily s vápencem. Rozprav}' české aka- 
demie 1904 č. 12; Roudný, Sborník Klubu přírodovědeckého 1911, str. 127^150. 
Z části podle výzkumu p. Dra V. Rosického, jenž se horninami těmi 
zabýval před několika roky. 
XXXII. 
