4 
Novými nálezy podařilo se zjistili, že zmíněná dvě ne dosti dobře 
zachovaná pygidia patří Asaphidům a specielně podrodu Megalaspides 
Brogg. 
Poněvadž nalezen byl krásně zachovaný trup s pygidiem, glabella 
i volné líce, možno zde uvésti úplnější popis tohoto zajímavého druhu. 
Glabella s pevnou částí lícní podobá se glabelle druhu Megalaspides 
alienus Barr. sp. z Ddpp Oční laloky svědčí o tom, že i velikostí očí se oba 
dnihy podobají, mají očí poměrně malé, mnohem menší než u jiného 
Asaphida z Dd^y, totiž Asaphellus desiderat-us Barr. sp. Volné líce končí 
delším ostře vybíhajícím trnem. 
Délka zachované části hlavy 27 mm, šířka 30 mm. 
Thorax skládá se z osmi segmentů. Osa je poměrně úzká, hladká. 
Pleury jsou delší osy, slabě, ale zřetelně zbrázděny. U srovnání s pleuramí 
druhu Nileiís pater jsou brázdy širší, ale rovněž nesahají k ose, čímž se 
oba tyto druhy liší od třetího Asaphida (s. 1.) nové fauny, jenž patří k rodu 
Barrandeia M’Coy. U tohoto brázdy pleurální vybíhají od osy. 
Pygidium jest zvláštní podoby, trojúhelníkovité. Na vnitřní straně 
je obrys široce zaokrouhlen; vzadu končí ostře, aniž by však vybíhal v zře- 
telný trn. Úzká osa je omezena dvěma zřetelnými, sbíhavými rýhami, ale 
vrchol její není určitě vyznačen. Svrchni plocha je hladká; možno však 
přece pozorovat! slabý nádech rýhování na lalocích postranních. Zřetelných 
rýh však na ploše pygidia není. 
Vyobrazený trup s pygidiem měří 39 nun délky a 34 vun šířky. Způsob, 
jakým je vytvořena osa tohoto pygidia, totiž jen dvěma nesbíhavými rý- 
hami, vysvětluje, proč bylo možno považovat! neúplné exempláře za zbytky 
nějakého Illaena. 
Poznámka, uvedená o tomto druhu v předešlé práci (str. 12.), zůstává 
nedotčena. Megalaspides cuspidatus je zajisté forma stará, což je patrno 
na zvláštním zakončení pygidia, které jinde u Asaphid bývá bud riplně 
zaokrouhleno {Asaphus, Niobe etc.) nebo je prodlouženo v trn, bud krátký 
{Megalaspides) nebo dlouhý (Megalaspis). 
Popis možno doplnit! stručným výčtem znaků hypostomii. Obr. 10- 
znázorňuje jej v původní poloze na duplikát uře vnějšího okraje hlavy- 
Při srovnání s hypostomem druhu Megalaspides alienus Barr. sp. z Dd^y 
pozorujeme dosti podstatných odchylek. Společný je typický znak, totiž 
vykrojení zadního okraje. Toto vykrojení není však tak značné, jako vid- 
ličnaté téměř dělení u M. alienus. Ostatní znaky jsou zřejmý z vy- 
obrazení. 
Nápadna je okolnost, že pygidium nenese zřetelných stop dělení 
příčného, ač toto u Megalaspis i Megalaspides téměř vždy pozorujeme. 
Illacmts, rod poměrně mladší než zástupci eulomové fauny, se tedy 
dosud u Klabavy nenalezl, ačkoli v Ddj^y jest již obyčejným zjevem. 
XXXIII. 
