23 
Nutno ještě připomenouti něco o funkci Wq v předposledním sloupci 
tabulované, jejíž analytický význam v závěrečném paragrafu se po jiné 
stránce osvětluje. Veličina tato určena v tabulkách, se zanedbáním prvé 
potence rj . Nahlédneme bezprostředně, že je to až na multiplikativní 
konstantu ona veličina, kterou Schwarzschild nazývá N, 
a která kongruuje s Wilkensovou integrační konstantou n^. 
Poslednější vzal za parametr integrační konstantu n^, kterou bych 
zhruba nazval středním denním pohybem dráhy kruhové. 
Je totiž definována (pomocí našeho integrálu (I)) 
ip q) k V a — p k VaV^l — ■é‘ = qL-\-pG = qk ^ 
k 
^^0 — i /^ ’ 
platí tudíž 
N = 
k^ 
k 
[qL-G pGf {p q^pY 1 
= kq-^ = ^-3 ;řo. 
Hn = n\l 
3 /) e 3 p ( . p 
8 q 
K-)!. 
/ o 45 \ 
pro /) 3, ^ = 2, Wo = « 1 — — . .J . 
Připomínáme ještě, že naše tabulovaná n, a, e neznamenají snad 
GskulaČní hodnoty těchto elementů v běžném slova smyslu, nýbrž dle 
svojí genese (srv. integraci 1. §) — střední průměrné hodnoty. Oskulační 
hodnota elementů ideální planetky, která se pohybuje v nalezené rotující 
ellipse intermediérní, dána je pomocí n + g. Táž funkce je rovna Wilken- 
sovu Aj = + g. Konečně, jak zmíněno, dává n^ střední denní pohyb 
planetky, který bychom obdrželi čítajíce z pozorování dráhu kruhovou 
pomocí obvyklých method (bez poruchů). 
Všimněme si, že tabulky ukazují — v protivě k typu 
P 
kterak střední denní pohyb v našich intermediérních drahách má úzký 
2 3 
obor. Kdežto nalezli Schwarzschild a Dziewulski v případech — , — 
obor asi + 50", + 30" na obě strany kommensurability, máme v našem 
případě hodiiotu pro celý obor systému symmetricky periodických drah 
skoro konstantní. 
Též lze tabulkám odečísti, že periodické pohyby rozprostírají se 
pouze na jedné straně tmllové excentricity. Opačná strana dává pro quadrát 
excentricity negativní hodnotu, což ihned zjistime řešením na nulltý 
stupeň v e^ zkrácené biquadratické rovnice; 
XXXIV. 
