'2 
vala Chytridiaceím, což by bylo důležito pro stanovení systematické 
polohy Plasmodiophoraceí, k nimž Rhizomyxa tolik vztahů jeví. 
Z těchto důvodů s radostí jsem uvítal příležitost ke studiu organismu 
velice příbuzného rodu Rhizomyxa, jež se mi naskytla na podzim loňského 
roku (1911). Ke konci října jsem totiž sebral na vltavském písčitém břehu 
u Braníka několik rostlin jitrocelů kopinatého i s kořeny, kteréž jsem 
druhého dne v ústavu ohledával. V kořenech nalezl jsem nějaký druh 
rodu Pythium, jenž tu tvoří velké vejčité nebo elipsoidní iitvary na konci 
svých vláken a o němž později podám zprávu, dále však organismus, 
jejž jsem ihned poznal jako velmi příbuznou formu rodu Rhizomyxa. 
Poně^'adž hned z počátku jsem v sorosporangiích jeho rozpoznal větší 
počet zoospor, nemohlo běžeti o rod Ligniera, jehož spory zůstávají dle 
M a i r e a a T i s o n a jedno jadernými. 
Abych seznal vývojový cyklus tohoto organismu, pěstoval jsem 
infikované rostliny jitimcelu Plantago lanceolata ve studeném sklenníku 
dále a sice v říčním písku přiměřeně vlhce drženém, bral jsem z nich čas 
od času materiál a zkoumal jej, abych pokud možno vývoj cizopasníka 
stanovil. Sledoval jsem jeho vývoj až do července tohoto roku. Co jsem 
takto nalezl, to zde uveřejňuji v naději, že zajímavému tomuto organismu 
napříště se strany mykologů více pozornosti bude věnováno, jakž toho 
zajisté zasluhuje. Připomínám ještě, že se mi podařilo rozmnožiti Sovol- 
pidium Betae z prvních rostlin svých tak, že budu moci na základě bohatého 
materiálu pozorovacího svoje první sdělení o tomto organismu v brzku 
doplniti. Proč nezařaduji nový organismus do rodu Rhizomyxa, nýbrž 
do nového rodu Anisoniyxa, vyložím v oddílu následujícím po podrobné 
zprávě o rodu Rhizomyxa. 
1. Literární zprávy o rodu Rhizomyxa. V roce 1884 popsal italský 
botanik B o r z i parasita, žijícího v kořenech různých rostlin jevno- 
snubných, jejž označil jménem Rhizomyxa hypogaea. Udává 25 druhů 
rostlinných, v jejichž kořenech cizopasník tento byl nalezen. Vykazoval 
vždy stejné podstatné vlastnosti, v podrobnostech ovšem jevily se rozdíly 
dle růzností hostitelské rostliny. Infekce děje se hned v buňkách za me- 
ristematickou zonou se nalézajících, jak rhizodermis, tak i kůra může 
býti infikována. Cizopasník jeví se zpium v buňce jako amoebovitá, nahá, 
mnoho jaderná plasma, která pozvolným růstem zaujmouti může celé 
nitro buněčné. Rozplozování děje se bud pohlavně anebo nepohlavně. 
Nepohlavní rozplozování je v celku dvojí. Buďto se ,,plasmodium“ celé, 
tedy jak říkáme holokarpicky, změní v zoosporangium, jež obklopeno je 
tenkr)u, hladkoii blanou a krátkým vyprazdňovacím kanálkem ven z hosti- 
telské buňky vynikajícím vypouští rejdivé výtrusy jedním bičíkem opatřené. 
Rejelivé výtrusy mají průměr 5 až 6 [i. Druhý zpiisob nepohlavního rozplo- 
zování S])očívá v tom, že se rozpadne ,,plasmodium“ ve skupinu menších 
sporangií, ve sporuly. Nahý parasit rozrýhuje se ve velký počet menších, 
jcclnojadcrných partií, kteréž se obklopí blanou a v nichž se později vy- 
XXXV. 
