.1 
výtrusů rodu Sovosphaera. Jsoutě ty skupiny kulovité a duté. M a i r e 
a T i s o n počítají je k rodu Ligniera, ale nezdá se mi býti oprávněno 
za rodový znak považovali okolnost, zda organismus nějaký způsobuje 
hyperplasie čili nic. Borziho obr. 14. náleží, jak také Maire a Tis on 
se domnívají, ke druhu Ligniera vcrrucosa Maire et T i s o n. 
Ze všech dosud cytologicky zkoumaných Plasmodiophoraceí a Chytri- 
diaceí jevil dosud nejvíce vztahů k rodu Rhizomyxa mnou (1911) popsaný 
rod Sovolpidium. Liší se od Plasmodiophoraceí dosud popsaných tím, že 
vytvořuje větší počet zoosporangií v jednom sorosporangiu, jež bychom 
na první pohled mohli považovali za prostou sporu (výtrus). To se mi 
zdá býti — i když nehledíme ku pravděpodobné schopnosti vytvářeti 
holokarpická zoosporangia, velice důležitým zjevem. 
V práci své již několikráte zmíněné Maire a Tison (1911) 
tolikéž nepovažují organismus Bor zim jako Rhizomyxa hypogaea po- 
psaný za jednotný. Srovnávají jej se svým rodem Ligniera, oá něhož se 
Rhizomyxa restringovaná v tom smyslu, jak to Fischer navrhuje, 
liší okolností, že vytváří větší počet zoospor v sorosporangiu. Upozorňují 
též na vztahy mezi Woronina polycystis Cornu a xoáQm Ligniera, 
kterýž by se dal odvodili od příbuzných rodu Woronina vymizením 
zoosporocyst. Původ Plasmodiophoraceí, jak již bylo zmíněno, bylo by 
možno hledati v blízkosti Chytridiaceí. 
2. Vývoj a morfologie drnhii Anisomyxa Plantaginis n. g. n. sp. z ko- 
řenů jitroceln. Jak již jsem pověděl, nalezl jsem formu zde popisovanou 
v kořenech jitrocelů LVantago lanccolata. Rostliny ze přírody přinesené 
byly pěstovány ve studeném skleníku v říčním písku dosti hojně za- 
vlažovaném a v krátké době byly téměř všecky kořeny infikovány. Kořeny 
ze přírody přinesené a ihned zkoumané nebo fixované jevily infekci mnohem 
slabší a muselo býti dlouho pátráno po kořenu s větším počtem cizo- 
pasníků. V kořenech rostlin ve skleníku pěstovaných vyvinul se však 
cizopasník ve velkém množství. Mohl jsem tak po celou zimu a následující 
jaro bráti materiál ke zkoumání in vivo i k fixaci. 
Fixace prováděna v roztoku F 1 e m m i n g o v ě, řezy barveny 
safraninem s anilinovou vodou po předcházejícím moření v taninu. Ke 
zkoumání in toto fixovány kořeny ve formalínu (750 ccm H^O, 200 lihu, 
50 formalínu). 
Infekce děje se snadno, jak jsem se přesvědčil dvojím způsobem. 
Budto přiseta k infikovaným starým rostlinám semena a klíční rostliny 
po nějaké době ohledány, nebo k rostlinám neinfiko váným přidány kořeny 
infikované. Též vypěstovány kliční rostliny v písku sterilisovaném v auto- 
klavu a infikovány přidáním kořenů cizopasníka obsahujících. 
Na jaře v dubnu navštívena původní lokalita opětně a četné rostliny 
ohledány. Některé opět byly infikovány, ač slabě, asi tak jako v říjnu 
roku předcházejícího. Část kořenů fixována hned na místě, část rostlin 
opět přenesena do studeného skleníku a tam pěstována. 
XXXV. 
