7 
Zde ještě biologickou poznámku o této věci. Rozmnožil jsem Sorol- 
pidiiím Betae infekcí klíčních rostlin a mohl celý vývoj jeho in vivo sle- 
dovat!. A tu jsem shledal, že se tvoří holokarpická zoosporangia ve mladých 
částech kořenových, hlavně v brníkách rhizodermis. Ve starších částech 
kořenových spí^e se tvoří sorosporangia a sice hlavně v hypodermis 
a ostatních buňkách korových. Nenalezneme-li tedy v nějaké pozorované 
části kořenu holokarpických zoosporangii nýbrž jen sorosporangia, nelze 
hned tvrditi, že první rozmnožovací orgány vůbec organismus dotyčný 
nemá schopnost vytvářet!, nýbrž je možno, že se tvoří v jiných částech 
kořenu, který jim skytá jiné životní podmínky. 
Obr. 2. Buňka se dvěma sporangiosory sestávajícími ze sporangii přibližně stejně 
velikých. Fotografováno ve dvou rázných polohách. Zeiss apochr. 2 mm, k. ok. 6. 
Druhý způsob vegetativního rozplozování u Rhizomyxa hypogaea 
spočívá v tom, že se celý nahý parasit rozpadne ve veliké množství jedno- 
jaderných partií, které se obklopí blanou a v nichž později se vyvine 
větší počet rejdivých výtrusů. Tento způsob nalezl jsem také u Anisomyxa 
Plantaginis a on je to, který celý organismus činí vysoce zajímavým se 
stanoviska srovnávacího. Celý pochod děje se asi velmi rychle, neboť 
nenalezl jsem stadií nehotového rýhování. Vždy jsem nalezl již skupiny 
(sori) sporangii oddělených od sebe hladkými, dosti tenkými blanami. Je 
to týž způsob rozplozování, jejž jsem nalezl u Sovolpidium Betae. U Aniso- 
myxa Plantaginis jsem však mohl mnohem snadněji stanovití zmnožení 
jader v sorosporangiích a rozpad jich obsahu ve větší počet zoospor. 
XXXV. 
