8 
Je zajímavo, že jsem nalezl dvojí sory. Rostliny přímo ze přírody 
přinesené chovaly sory sestávající z malých sorosporangií, při čemž rozdíly 
ve velikosti sorosporangií nebyly příliš nápadné, ač je vždy bylo možno 
stanovití. Největší průměry těchto sorosporangií obnášely as 4,8 x 5,8 až 
5,8 X 7,2 (X. Sporangia jsou na ploše styčné oploštěny, proto činí dojem 
pseudoparenchymu (obr. 18.). V materiálu, jejž jsem na podzim přinesl 
ze přírody a ihned ohledal, nalezl jsem pouze takovéto sporangiosory. 
Během zimy se však objevily v kořenech rostlin ve skleníku pěstovaných 
také sporangiosory s většími sorosporangiemi, jež sestávaly ze sorospo- 
rangií velmi nestejné velikosti. Ty jsem nalezl také v materiálu přine- 
seném na jaře ze přírody a ihned prohlédnutém. Jak z obr. 20. až 27. je 
zřejmo, jsou tato sorosporangia různě veliká. Jich průměry varírují od 
4,5 X 6 [X až do 10,5 x 15 [x. Na styčných plochách jsou sporangia oplo- 
štěna, na zevních plochách volných jsou zaokrouhlena (text. obr. 3.). 
Obr. 3. Buňka se sorem, jehož sporangia jsou různě veliká a vicejaderná. Zeiss 
apochr. 2 tiwi, k. ok. 6.1 
U Sorolpidium Betae mohl jsem stanovití, že je celý sporangiosorus 
z počátku obklopen společnou blanou, jež později mizí. U Anisomyxa 
Plantaginis jsem takové společné blány nemohl nalézti. Blána velkých 
i malých sorosporangií je tenká, hladká a beze struktury, zvláště třeba 
vytknouti, že postrádá jakýchkoli hrbolků. Obojí sporangia (sporuly) 
jsou z počátku jednojaderná, později se však stanou více jadernými a ko- 
nečně jich obsah se rozpadne v zoospory, kterých jsem in vivo bohužel 
neviděl. Připomínám, že z příbuzných organismů jenom u Rhizomyxa 
hypogaea a u Plasmodiophora Brassicae zoospory in vivo byly pozorovány. 
Maire a Tison též marně se namáhali u svého rodu Ligniera zoospory 
spatřiti. Na preparátech jsem podobně jako u Sorolpidium Beíae též 
u Rhizomyxa Plantaginis viděl nezřídka zoospory. Jsou přibližně kulovité 
a jedním bičíkem opatřeny (obr. 34.). 
Jak právě řečeno, marně jsem se namáhal in vivo zoospory spatřiti. 
Také jsem nenalezl vyprazdňovacích láček, které B o r z i u své Rhizomyxy 
XXXV. 
