12 
jsou spojena. Dle toho také substance zmíněná se jeví býtí méně nebo 
více zbarvenou. Jsou také jádra, jež vedle jadérka skoro žádného jiného 
zřetelně fixovaného obsahu nechovají a která tudíž mají vzezření váčko- 
vitých jader pro četné protisty význačných a zvláště pro rostlinné některé 
mikroorganismy F e i n b e r g e m popsaných. V jedno jaderných soro- 
sporangiích (obr. 35.) a ve mladých parasitech (zcela klidná jádra), dále 
také ve stadiu, které očividně předchází sporulaci, kdy cytoplasma je 
velmi zrnitá a silně se barví, lze takovéto stadium zpravidla nalézti (obr. 7). 
V posledním případu však bývá jadérko velmi malé. 
Dále lze před sporulaci (vlastně před vytvářením sorosporangií) 
často stanovití stadium, v němž mají jádra poměrně bohatý, velmi dobře 
barvitelný obsah kterýž je buďto nepravidelně uvnitř jádra rozložen, 
většinou však jednostranně ku bláně jaderné přiléhá (obr. 14.), při čemž 
chromatin obklopuje těsně jadérko, kteréž pak stěží vůbec jako takové 
lze poznati. Jindy leží jadérko vedle skupiny chromatinu (obr. 14a.). 
Nelze popříti, že takováto jádra v celkovém excentrickém uložení chro- 
matinu podobají se stadiu synapse, jak pro rostliny vyznačující se většími 
jádry, dobře je známa. Dále jsem též viděl stadia, kdy velká chromatinová 
zrna, kteráž bezpochyby již za hotové chromosomy lze považovati, pra- 
videlně při bláně jadenré jsou rozloženy (obr. 13.), jak to je známo pro 
stadium t. zv. diakinesy. 
V sorosporangiích má jádro především strukturu prázdného nebo 
téměř prázdného váčku opatřeného zřetelným jadérkem (obr. 31.). V násle- 
dujících stadiích vícejaderných opatřena jsou jádra dosti hojnými chroma- 
tinovými uzlinami spojenými nitkami v síť. V tomto retikulu není vždy 
možno jadérko dobře od chromatinových zrn rozeznati (obr. 23., 27.). 
V posledních stadiích před vytvářením zoospor jsou jádra velice nepatrných 
rozměrů a jich strukturu těžko je vyšetřiti (obr. 28., 36.). V zoosporách 
samotných jsou nezřídka fixována skoro zcela homogenně a barví se velice 
intensivně (obr. 34.). Leží pak při periferii zoospory. Pro nepatrnost 
rozměrů jich nemohl jsem stanovití vztahy jader k bičíku. 
Řekl jsem již, že jaderná dělení jeví dva zřejmě odchylné typy. Při 
jednom jadérko se nerozpouští, nýbrž dělí, při druhém se rozpouští. 
Vegetativní dělení zaváděno je objevením se dvou zrníček centriolu 
podobných na pólech protáhlých jader. Vždy jsem viděl jádro opatřené 
již dvěma centriolami, nikdy jsem nepozoroval jich dělení. Objevují se 
v době, když uvnitř jádra ještě není zřetelných chromosomů (obr. 6.) a kdy 
ani karyosom ještě není rozdělen. Pak se počnou diferencovati chromo- 
somy a kolem centriol objeví se paprsky radiálně uspořádané, více nebo 
méně zřetelné (obr. 3.). Chroinosomy se sestaví v rovinu ckvatoriální 
(obr. 9.), karyosom se však mezi tím byl ve směru osy dělení protáhl, za- 
škrtil a diatmeticky nebo i činko vitě rozdělil. Na pólech děliči figury mohou 
se pak centrosomy destičkovitě rozšířiti, při čemž paprsky kolem nich se 
zmenšují a mizí (obr. 1 ., 8.). Zdá se mi, že aspoň v některých stadiích vý- 
XXXV. 
