13 
voje parasita blána jaderná při dělení muže persistovati až do metafáse. 
Chromosomy pak se posunou na póly, kde se za dceřinnými karyosomy 
seskupí; dceřinné karyosomy mohou zůstati po nějakou dobu jemným 
vláknem spojeny (obr. 10.), jak jsem to kdysi též pro Cladophoni stanovil. 
Ale není tomu tak vždy. Vůbec v podrobnostech se bezpochyby jaderná 
dělení v různých vývojových stadiích parazita od sebe liší. Také M a í r e 
a Tison (1911) udávají rozdíly \e zpřisobu vegetati\ nich dělení Plas- 
modiophoraceí. Když se byly chromozomy na pólech ve hromádku se- 
skupily, může paprsčitost kolem pólu opět zřetelněji vystoupili (obr. 11., 
12., 16., 17.). 
Právě jsem vytknul, že všecka dělení vegetativní přesně asi se spolu 
neshodují. Vedle rozdíhi v achromatické figuře jmenovitě chci ještě vy- 
tknouti, že během vývoje parasita poněkud se jadérka (karyosomy) zmen- 
šují. Vždy však je možno při vegetativním dělení stanovití jich persistenci 
a dělení. 
Zmenšování karyosomu děje se pozvolna během vývoje para ita. 
Před sporulací (tak pro stručnost budiž označeno vytváření se soiospo- 
rangií) jeví se však jádra téměř prázdnými (obr. 7.) a jich karyosom je velmi 
malý. Naproti tomu je cytoplasma velmi hustá, jemně zrnitá a silně bar- 
vitelná. Myslím, že po tomto stadiu (nazvaném od P r o w a z e k a chro- 
midiovým) následuje objevení se hojné substance chromatinové v jádrr; 
a uspořádání struktury jaderné v synapsi (obr. 14a). Nemohl jsem bohužel 
stanovití podrobnější stavbu struktur jaderných v tomto stadiu, neboť 
jádra jsou příliš nepatrných rozměrů. Nepodařilo se to také jiným bada- 
telům u jiných Plasmodiophorací. Pak následuje asi stadium, které je 
bezpochyby diakinesí (obr. 13.). Již během tohoto stadia jadérko mizí. 
V nerozrýhovaném plasmatickém těle neshledal jsem jaderných 
dělení druhého typu. Není však pochyby, že se v něm vskutku odehrávají, 
neboť jedno jaderná sorosporangia opatřena jsou již jádry opět váčkovi- 
tými, musela tedy mezi diakinesou právě zmíněnou a tímto stadiem ja- 
derná dělení se odehráti, jež dala původ klidnému prvnímu jádru soro- 
sporangií. V sorosporangiích pozoroval jsem však často dělení a to se dálo 
dle typu druhého. Bohužel jsou tu dělící figury velice malých rozměrů, 
takže z podrobností ještě méně lze stanovití než na mitosách nerozrý- 
hovaném těle plasmatickém. Přes to lze zcela bezpečně stanovití, že v so- 
rosporangiích při dělení karyosom se rozpouští a mizí, takže se v rovině 
aequatoriální nalézají pouze chromosomy a také jen tyto na póly se po- 
hybují. Centriol a radiálních paprsků nepodařilo se mi v těchto mitosách 
spatřiti. V obr. 23. zříme jádra, v nichžto se bez pochyby právě diferencují 
chromosomy. Nukleolů v jádrech nelze již stanovití. Obraz 33. chová ně- 
kolik stadií aequatoriálních, obraz 15. metakinesy. Také obrazy 37., 39. 
a 39a představují jistě metakinesy. Sorosporangia obrazu 36. obsahují 
bezpochyby základy jaderné přímo po metakinesi, tedy stadium rovné 
anafáse. Všecky tyto mitosy vyznačují se nepřítomností karyosomu. 
XXXV. 
