4 
I. Minerální povaha a struktura žiloviny, paragenetické poměry, pri 
mámí a sekundární rozdíly hloubkové. 
V území našem lze rozeznali 4 útvary žilné, jež jsonce různého stáří, 
navzájem se kombinují. Jest to žilný útvar 1. sideritový, 2. křemenný, 
3. rud Cu, 4. rud Co-Ni. Nejstarším z nich jest první, ostatní jsou postupně 
mladší. Křemen nahražuje metasomaticky částečně siderit nebo vyplňuje 
střed žil nebo i samostatně v trhlinách mladších sideritú se vyskytxije. 
Rudy Cu pak zatlačují část sideritú i křemene a nej mladšími jsou rudy 
Co-Ni, uzavírajíce v sobě zbytky všech tří starších útvarů žilných. Rudy 
Co-Ni bývají doprovázeny černými a lesklými, jílovitými a břidličnatými 
smuhami s četnými zrcadly a otřelky a vyskytují se hlavně v hlubších 
horizontech žil a to zejména v podložní části jejich (na př. spod. Jóremény, 
Joseíi, Pauli). 
Žilo vina Konigsbergských a Vogelsbergských žil obsahuje hlavně 
sideiit, ankerit, křemen, chalkopyrit a tetraedrit, podřízeně limonit, 
pyrit, titanit, rutil, calcit, dolomit, imrskovit a chlorit; k tomu přistupují 
Gugelské oblasti malachit, azurit a rudy Co a Ni, zejména smaltin, 
idiloanthit, květ kobaltový a niklový, dále arsenopyrit, lollingit, baryt 
a turrnalin. V o i t (5) uvádí ze sousedních Dobšinských žil ještě bornit, 
kobaltin, nickelin, Rammelsbergit a j. Struktura žiloviny bývá nejčastěji 
nesvrstevná, zřídka svrstvená nebo brekciovitá (Marie). 
Ocelek nebývá v žilovině zpravidla v plástvích přítomen, nýbrž 
nesvrstven; vyskytuje se nejhojněji v zrnech velmi drobných až hrubých, 
ba i kusový bývá. Jest barvy světle- až temněhnědé; někdy našedivělý 
až bílý, přechází-li v ankerit. Též jsem pozoroval pod drobnohledem undu- 
losní zhášení sideritú a zprohýbání štěpných trhlin (štola Marie), což 
nejlépe svědčí o velkém tlaku, jemuž žíly naše po vzniku svém byly pod- 
robeny. Na jednom místě shledal jsem v žilovině slohu brekciovitého 
též roztržený siderit; trhlina byla vyplněna mladším, nově vzniklým 
sideritem. I jinde vzniká dojem, jakoby vedle staršího sideritn byl přítomen 
též mladší, vzhledu čerstvějšího, uza^úrající nepravidelně omezené zbytk)^ 
generace staiší (spod. Jorémeny a Pauli). Ze sideritú vznikl zejména po- 
blíže výchozn žil limonit; proměna tato sahá často do značné hloubky, 
tak bývá na př. v horizontrr štoly Langenbergské část sideritir proměněna 
v limonit. Jindy pozoroval jsem ve výbruse, jak laločnatě do sebe za- 
sahující větší iirdividua sideritová se mění po kraji svém a dle štěpných 
trhlin hmotu hnědelovou, ba na jednom místě v štole Josefi byl úplně 
vyloixžen, takže v žilovině křemité zbyly po něm pouze negativní otisky. 
Též místy se vyskytující železná slída má svůj piivod pravděpodobně 
v ocelku (spod. Cilli), podobně i ankerit. — 
Siderit vznikl z hydrokarbonatn železa rozpuštěného v thermalních 
vodách vystoupnm^ších z Idubin zemských a jest rozhodně mladší intruse 
gablrrové, pásma slepence )\'ého a ])oi'fyroid(;\'ého, neboť gabbro i horniny 
