6 
jmenovaných pásem bývají poblíže žil jím infiltrovány. Ocelek bývá 
velmi často na okraji nebo i ve středu svém částečně nebo úplně rozežrán 
a metasomaticky nahražen mladším křemenem (tab. 1., obr. 1. a 2.), 
po případě i rudami Cu, Co a Ni. 
Křemen prostupuje hmotou ocelkovou tuto metasomaticky nahražuje, 
a to bud v aggregatech zrn nebo v krystallech pěkně vyvinutých a ostře 
ohraničených (tab. 1. obr. 1.); někdy vyplňuje též celý jeden kraj nebo 
střed žíly, což poukazuje k opětnému rozevření rozsedliny žilné. Vzácněji 
tvoří skupiny širších vláken připomínajících chalcedon, avšak opticky 
kladných; v řezech kolmých k ose hlavní vykazuje též někdy strukturu 
amethystovou. V křemení lze někdy již makroskopicky viděti zbytky 
sideritu; daleko lépe však jsou tito svědci metasomatického processu 
pozorovatelní pod drobnohledem mezi + nikoly, třeba byli často zcela 
nepatrných rozmění (tab. 1. obr. 1.). Drobné laločnaté kousky ocelku 
uložené v drobně zrnité hmotě křemenné jsou též pouze zbytky původně 
větších jednotných zrn (tab. 1., obr. 2.). Též tenké, dlouhé jehlice rutilové 
jsem našel v křemení. Větší zrna křemenná jsou někdy (štola Maria) úplně 
rozpuklá, zhášejí undulosně a jeví v konvergentním polariso váném světle 
anomalní obrazec dvojosý; též okraje větších individuí křemenných bývají 
rozdrcen}!. Vše to dlužno přičísti působení tlaku, jemuž žilovina byla 
vystavena; připomínám, že právě překopem. vedoucím k štole Marii pro- 
bíhá velká dislokace. 
Zajímavý jest zeleně zbarvený, žilný křemen, jaký se vyskytuje 
na př. v štole Langenberg, spod. Cilli, Karoly a pod. Pod drobnohledem 
shledáno, že se skládá z drobných aggregatů zrn, mezi něž jsou lupénky 
nazelenalé slídy vtroušeny. Tato nejeví pleochroismu a dává v perličce 
fosforečné zřejmou reakci na Cv, náleží fuchsitn. Zelené zabarvení tohoto 
žilného křemene jest tedy způsobeno příměsí fuchsitn, jenž uzavírá někdy 
v sobě rudy, pravděpodobně chromitu náležející. Poprvé zmiňuje se o jeho 
výskytu na žilách DobŠinských F o u 1 1 o n (7), později též V o i t (5). 
Kidy měděné. Z rud měděných převládá chalkopyrit a tetraedrit. 
Prostupují sideritem i křemenem a metasomaticky je z části nahražiijí, 
takže místy lze pozorovati, zejmena pod drobnohledem, jak vnikají do 
jmenovaných nerostů, trhliny v nich V 3 !plňiijí nebo zbytky jejich obklopují 
(tab. 1., obr. 2. a 3.), jsouce zřejmě mladší těchto. Jsou bud velmi jemně 
roztroušeny v žilovině křemito-sideritické až ankeritické (Marie), nelio 
vystupují ve větších zrnech až kusově. V žilovině, jíž dobývají pro ocelek, 
jest drobná příměs jejich velmi nevítanou, neboť ztrácí tím siderit na ceně. 
Oxydací chalkopyritu vznikává hlavně malaclút a azurit, jako v štole 
Langenberg a Josefí. Tetraedrit povstává cementační metasomatosou 
z chalkopyritu; proměna tato počíná od krajů nebo dle trhlin, takže mikro- 
skopicky (tab. 1., obr. 3.) i makroskopicky lze pozorovati často jádro 
neb četnější zbytky chalkopyiútové uložené v hmotě tetraedritové. Chalko- 
pyrit jest dle mého soudu v našich žilách hlavní měděnou rudou primární, 
XXXVII. 
