12 
Stanovití stáří našich žil jest problémem obtížným vzhledem k strati- 
grafickým poměrům dosud dosti sporným. Dále nutno si uvědomiti, 
že, mluvíme-li o stáří těchto žil, míníme vlastně hlavně stáří nejstaršího 
ze shora uvedených útvarů žílných, totiž siderítu, neboť ostatní mohou 
býti daleko mladší. Hlavní otázkou spornou, pokud se týče stáří těchto 
žil, jest, jsou-li mladší nebo starší variského svrašťování. U h 1 i g (17) 
uvádí souvislost žil Spišsko- Gomorského Rudohoří s basickymi intrusemi, 
jež považuje za geologicky mladší karbonu, ale starší spodního triasu. 
V o i t (5) soudí, že siderit neprodělal dobu variského svrašťování, neboť 
známo, že velmi málo vzdoruje djnramickým vlivům, jimiž se měnívá 
v magnetit. Rozsedliny žilné mohly dle něho povstat! teprve tehdy, když 
již část ,,dioritu“ byla proměněna při povrchu v ,, zelené břidlice", jinak 
by nebylo lze vysvětliti, proč tyto rozsedliny nevnikají též do jmenova- 
ných břidlic. S c h a f a r z i k ( 8 ) má žíly rudné v uhďském Rudohoří 
za mladší karbonského svrašťování, neboť jsou prý dosti neporušené, 
nehledě k lokálním nepatrným dislokacím. Soudí též, že po vzniku rudních 
ložisek nebylo Spišsko-Gomorské Rudohoří více pochobeno značnějším 
orogenetickým pohybům, neboť by musely býti siderity, turmaliny atd. 
rozdrceny. Bockh (18) popisuje ve své pěkné práci o Vashegy rudní 
žíly též z vrstev, jež pokládá dle uložení za permské a triadické, a uvádí 
jejich vznik v soiivislost s žulovou intrusí stáří pravděpodobně postperm- 
ského. Týž poukázal též poprvé na podobnost s ložisky severo-alpskými. 
Dle B a r t e 1 s a (3) jsou Spišské žíly stáří post karbonského, neboť mimo 
jiné by musel býti siderit pravděpodobně proměněn v magnetit, kd 3 'by 
bvl býval podimben velkým tektonickým poruchám. 
Nesdílím z těchto důvodů náhled o pokarbonském stáří žil siderito- 
vých v našem území. Basické horniny U h 1 i g e m uváděné — mínil-li 
tím massiv gabbrový — vznikly, jak jsem v dřívější své práci ( 1 ) uvedl, 
asi za nejstaršího karbonu. Není též naprosto dokázáno, že by se siderit 
musel proměniti při pohybech orogenetických v magnetit, jak iivádí 
V o i t a B a r t e 1 s. Chování se rozsedlin žílných na hranici mezi 
gabbrem a ,, zelenými břidlicemi" pokládám za zcela dobře vysvětlitelné 
i při předkarbonském nebo karbonském stáří žil. Rozsedliny na hranici 
mezi gabbrem a horninami zcela jiných vlastností a jiné plastičnosti se 
rozmrštily; ovšem nemají dle mého náhledu t 3 Ůo ,, břidlice" nic společ- 
ného s gabbrem, nýbrž představují zcela samostatné stratigrafické pásmo. 
Co se týče poruch, tedy jest jejich počet na žilách našeho území velmi 
značný. O silných tektonických pohybech udavších se v krajině naší 
po vzniku žil siderit ových svědčí undulosní zhášení a rozdrcení křemenu, 
místy též sideritů, rozlomení turmalinů, lokálně vyvinutá brekciovitá 
struktura žiloviny a pod., nehledě k četným dislokacím. Jsou-li dále vrstvy, 
v nichž vyskytují se žíly na Vashegy a jeho okolí, skutečně permské 
a triadické, jak B d c k h za to má, pak mohly by v uherském Rudohoří 
konečně býti rudní ŽÍI 3 / dvojího stáří. 
XXXVI r. 
