IG 
Mocnost žíly dosahuje místy přes 1 m. V prvním překopu hnaném 
k severu jest proříznuto a částečně krátkou štolou odkryto pokračování 
severní žíly Langenbergské; velká část žiloviny na rudy Cu bohaté tu není 
ještě dobyta. 
Štola Pauli (tab. 2., obr. 1.). 
Jest z větší části dřevením vystrojena a žíla vyrubána v podložní 
své části na rudy Co. Leží 40 )u pod štolou Josefi. Na přiložené tabuli 
zakreslena jen nepatrná část žíly, zasahující daleko na západ a zejména 
východ. Vnadložní části vyskytuje se nejprve žilovina křemito-sideritická; 
pak žíla slábne a zjaloví. Za ohybem počíná žilovina křemitá s chalko- 
pyritem a na povrchu s květem kobaltovým, místy též s arsenopyritem 
a Ibllingitem. Za první rozsedlinou jest žíla zúžena, nabývá však záhy 
opětně rudonosnosti, by za příští dislokací opětně seslábla. Teprve za 
třetí rozsedlinou počíná pěkná křemitá žilovina, místy sideritická s velmi 
bohatými rudami měděnými a hojným květem kobaltovým i niklovým; 
této části jest ještě málo dobyto. Mocnost obyčejně sotva přesahuje 44 m. 
Rozsedlin žilou procházejících tu nebylo lze namnoze zjistili pro dřevěné 
zahrazení štoly. 
Štola ,, Svrchní Jóremény“ (tab. 2., obr. 2.). 
Žíla jest až k druhé rozsedlině skoro úplně jalová, místy silně roz- 
drcená se sporými a drobnými rudami. Pak sleduje křemito-sideritická 
(po příp. ankeritická) žilovina s velkými kusy chalkopyritu a tetraedritu, 
vedle nichž nalezeny i květ kobaltový a arsenopyrit; bohatství rud jest 
největší poblíže dislokací. Rozsedlinou pátou, směřující od s. k j. a vy- 
plněnou částečně též žilovinou, jest žíla posunuta k severu. Bohatá rudo- 
nosnost pokračuje na východ a vedle chalkopyritu, tetraedritu, sideritu 
a křemene vyskytuje se tu též růžový baryt a rudy Co-Ni. Předposlední 
dislokací dostal se asi do zdánlivého pokračování k severu posunuté žíly 
kus druhé souběžné žíly dnes již úplně porubaný. 
Žíla jest většinou dobyta na rudy Co, kdežto žilovina, obsahující 
rudy Cií, jest namnoze netknuta. Dosahuje mocnosti místy přes 1 m\ na 
dvou místech zdá se býti pro naše žíly abnormální úklon k severu, po- 
tažmo k sv. 
Štola ,, Spodní Jóremény" (tab. 2., obr. 2.). 
Leží 25 m pod předešlou a směřuje nejprve k sv. pak od záp. k vých., 
dále se rozdvojiije a sleduje jednu žílu ve směru sv. až ssv., druhou ve 
směru vjv., později východním až sv. Zdá se, že nastalo zde kosení obou 
jmenovaných žil nebo rozdvojení původně jednotné žíly. Štola sleduje 
napřed žílu sideriticko-křemitou, velmi bohatou na kusové rudy měděné. 
Od třetí rozsedliny až k rozdvojení štoly jest žíla slabší a v podložní své 
části vyrubána na rudy Co, kdežto v části nadložní jest rudonosnost ne- 
patrná a dobývání nehodná; vyskytuje se tu turmalin. V severní části 
rozdvojené štoly jest žilovina místy sideriticko-křemitá nebo ankeritická, 
jindy opětně tu vystupuje ona černá břidličnatá smuha se zrcadly a otřelky. 
XXXV IT. 
