21 
4. K sekundárním hloubkovým rozdílům patří vznik oxydačního 
a cementačního pásma. K oxydačním rudám našich žil čítám hlavně 
limonit, malachit a azurit, k cementačním tetraedrit, kdežto chalko- 
pyrit jest primární rudou měděnou. 
5. Vliv žil na sousední horniny jeví se v oblasti Gugelské v proměně 
nerostů gabbrových, po příp. ve vzniku černých, břidhčnatých smuh 
a v impraegnaci rudami; v oblasti Kbnigsbergské a Vogelsbergské na- 
stává poblíže žil sericitisace hornin a impraegnace žilnými nei'osty. 
6. Směr a mocnost žil jsou dosti nestálé, i úklon se měnívá u téže 
žíly do hloubky. Žíly činí místy dojem ložních, jindy pravých žil. Kon- 
kordance se sousedním horstvem bývá jen zdánhvá. Není pravděpodobno, 
ani dokázáno, že by se žíly oblasti Gugelské — jak se uvádívá — směrem 
k povrchu vějířovitě rozestupovaly. 
7. Z půdorysu našich žil mnou shotoveného vysvítá, že jsou pro- 
stoupeny velmi hojnými rozsedlinami podstatně dvojího rázu. Jedny 
způsobují horizontální posun (lupeny), dle druhých bylo nadloží buď 
vyzdviženo nebo pokleslo (přesmyky a vrhy). V posledním případě bývá 
někdy výška skoku i velmi patrná. 
8. Žilné rozsedliny vznikly dle mého náhledu vhvem prvopočátků 
pozdějšího hlavního svrašťování ještě v sp. karbonu. Též nejstarší formaci 
žihiou, totiž siderit, pokládám za spodno-karbonskou a uvádím ji v sou- 
vislost s thermalními vodami vystoupnuvšími z chladnoucího magmatu 
gabbrového. 
9. Četné dislokace našich žil jsou starší žilného útvaru měděných 
rud, na jejichž rozvádění a roztřídění měly podstatný vliv; pokládám 
tyto rozsedliny za soudobé s hlavním svrašťováním svrchního karbonu. 
]\Iin. -geolog, ústav c. k. č. vys. škol techn. Král. prus. geol. ústav v Berlíně, 
v Praze, Odděleni pro ložiska užit. nerostů. 
.XX KVIT. 
