6 
Liebermann isoloval svoji kyselinu dioxyrosaminsulfonovou 
z roztoku koncentrované kyseliny sírové pouhým srážením vodou, pr^itože 
však snlfokyseliny monooxyrosaminů jsou ve vodě vesměs velmi snadno 
rozpustný, pokusil jsem se srážeti je roztokem chloridu zinečnatého i poda- 
řilo se mi u p-oxy, p-methoxy a o -methoxy derivátu získati takto krásně 
krystalovaná červená barviva, jež jsem považoval původně také za po- 
dvojné soli oxyrosaminů s chloridem zinečnatým. Protože tyto látky síru 
vůbec neobsahovaly, domníval jsem se zároveň, že se oxyrosaminy v roztoku 
koncentrované kyseliny sírové nesesulfonovaly.*) Když jsem však zkusil 
tutéž operaci s protočervení, charakterisovanou Liebermannem 
jako kyselinu dioxyrosaminsulfonovou, shledal jsem, že i zde sráží se chlo- 
ridem zinečnatým z roztoku kyseliny sírové krystalované barvivo, které 
rovněž neobsahuje síru. Příčina dala by se hledati nejdříve v tom, že snad 
protočerveň snlfokyselínou není, nýbrž síranem dioxyrosaminu a že chlo- 
ridem zinefnatým vzniká pak podvojná sůl zásaditého barviva. Náhled 
tento však proto správným není, protože protočerveň, jak už L i e b e r- 
m a n n udává, nedává ve vodném roztoku ani po několikahodinném 
vaření s chloridem baniatým sedliny a roztok tudiž neobsahuje iontů 
kyseliny sírové. Sedlina však vznikne v krátké chvíli, přidáme-li k roztoku 
za tepla něco kyseliny dusičné, což si snadno vysvětlíme labilností sulfo- 
skupín kyselin o-fenolsulfonových. Protože pak i při stanovení síry v proto- 
červeni jsem dospěl k témuž výsledku jako Liebermann, byla správ- 
nost fornudace tohoto barviva dokázána a zbývalo rozhodnouti, jakým 
způsobem se při této operaci protočerveň štěpí, zdali se zde pouze sulfo- 
skupina odštěpuje anebo zdali štěpení probíhá tímže způsobem jako 
v alkalickém prostředí. Odštěpovala- li by se sulfoskupina, musel by 
matečný louh, z něhož se podvojná sůl s chloridem zinečnatým vyloučila, 
obsahovat! kyselinu sírovou, tomu však tak není, s chloridem barnatým 
vzniká v matečném louhu sedlina teprve při zahřívání se zředěnou kyselinou 
dusičnou a jest tudiž patrno, že i zde nachází se dosud sulfoskupina ve 
vazbě íencilsulfonové. Zbývá tudiž jediné rozřešení této otázk}^, že se totiž 
zde přidáním roztoku chloridu zinečnatého k roztoku kyseliny dioxyros- 
aminsulfonové barvivo a jeho leukosloučenina rozštěpila v podvojnoii sůl 
buď tetramethyldiaminoxanthonu nebo pyroninu a kyselinu dioxybenzol- 
sulfonovou. Analysa pak skutečně ukázala, že vzniklá sůl jest podvojnou 
soli chloiidu zinečnatého s pyroninem. Že zde vznikla sůl pyroninu a nikoliv 
xanthonu vysvětlit! se dá pouze tím, že při zahřívání s koncenti'ovanou 
kyselinou sírovou anhydrolátka jen částečně se zoxydovala. Protože 
B i e h r i n g e r, jenž jediný soli pyroninu popsal, tuto sůl ve své práci 
neuvádí, srážel jsem také roztok protočervení, okyselený kyselinou solnou, 
kyselinou ,chloroplatičitou a získal jsem krystalickou sedlim;, jež ve všech 
*) Viz můj článek ,,Contributions á 1’étude cles rosamines"’ ve zp^á^■á^ h 8. Mezi- 
nárotlního kongres.su pro použitou chemii v Ncw-Yorkn. 
XL. 
