kdež kladeno 
4 7T G U co . 
* 
(5), 
Hodnota veličiny k závisí patrně v první řadě na konstantách media. 
Jde-li o isolátop jest g = 0, a. k reálné. Máme pak 
C“ 
a 
k = . ^ ^ V n £ ( 5 ') , 
A 
kdež ž = c r značí patrně délku vlny odpovídající ve vakuu periodě r, 
A 
značí ostatně délku vlny odpovídající téže periodě v isolátoru. Ve 
V (( £ 
vodičích jest k komplexní; v dobrých vodičích, jako jsou na př. kovy, 
jest ovšem hodnota dielektrické konstanty e neznáma, jest však patrno, 
že možno tu ve výrazu (5) pro první člen obsahující s zanedbalí proti 
členu druhému, což vlastně neznamená nic jiného než, že v dobrých vodičích 
zanedbáváme Maxwellův proud posunutí vůči proudu Ohmovu. Jest tedy 
pak čistě maginární; abychom odstranili neurčitost znamení u k, budeme 
pro ně v dalším vždy voliti tu hodnotu, jejíž imaginární část má znamení 
záporné. Platí tedy v kovech 
k = 
(1-t) 
Jde nyní o to stanovití obecný integrál rovnice (4), což lze provést! 
dosti jednoduše. Nejdříve je patrno, že Z musí býti periodickou funkcí 
úhlu cp, rozvineme-li ji tedy ve Fourierovu řadu, vidíme, že partikulár- 
ními integrály rovnice (4) jsou výrazy 
Z = R cos 11 (p a Z = R sin n cp, 
kdež « jest libovolné číslo celé a kladné, i? pak závisí jen na z. Dosazením 
do (4) obdržíme differenciální rovnici pro R, jež zní 
u . 
(G), 
jež opět substitucí u = k r přejde ve známou rovnici Besselovu 
1 d 
n du 
1 — 
(6J. 
XLI. 
