32 
a značí hodnotu této konstanty v prostoru vnějším, i, uvnitř válců. 
Poněvadž supponujeme, že v prostoru vnějším jest vzduch resp. vakuum; 
jest patrně = 
i co 
i — k-^ i ; jsou-li pak válce z dielektrika, jest 
E l 
k-^ E i, jsou-li Z materiálu vodivého, máme jednoduše 
, é: n 
to = 
Rovnice (34) jsou patrně úplně podobné rovnicím (14) a (14'), jež 
vyjadřují podmínky na rozhraní, je-li dopadající vlna polarisována kolmo 
k osám válců, a poněvadž i výrazy pro Z^, Z.,', Zo" jsou tu tytéž jako pro 
Z.ý, Zg" tam, plyne z toho, že pro koěfficienty Z„, R„, C„ a obdržíme 
stejné rovnice co dříve. Platí tu tedy zase rovnice (19), (19'), (20) a (20'), 
resp. (21) a (21'), jen s tím rozdílem, že nyní jest vzhledem ke druhé 
rovnici (32) 
_ A — A. 
t-2. ' K~ h 
(35), 
jak plyne ihned z rovnic (6) a (32'); permcabilita látky válců volena tu 
zase rovna jedné. Jsou-li válce z dielektrika, jest 
' V7 ■ 
Jsou-l stanoveny koěfficienty An a B„, pak dosazením do (33) 
obdržíme amplitudu výsledné magnetické síly ve vnějším prostoru, 
a z prvních dvou rovnic (32) i amplitudy obou složek elektrické síly a R^.. 
Klademe-li = K A- i L, R-^^ = M -\- i N, jest 
= {K -b i L) ' E^ r= {M + i N) b 
takže, podržíme-li opět jen část reálnou, máme 
El cf = K cos co i — L sin co t 
Eir = M cos co t — ■ N sin co t ; 
čtverec výsledné elektrické síly v prostoru vnějším jest pak 
Rj- = (/v cos 03 t — L sin co /)- + (M cos co t — N sin co t)'^, 
a konečně pro střední jeho časovou hodnotu obdržíme 
Diskusse tohoto výrazu dá se provésti zcela jako dříve a vede k po- 
dobným výsledkům, nebudeme tedy ji prováděti, a to tím spíše, že, jak 
XLT. 
