6 
V druhé půlhodině již se počaly vylučovati krystal} 7 persulfátu; 
i byl roztok po skončené elektrolyse zředěn a ztitrován. Střední využitko- 
vání proudu činí 33%. Kathoda ztratila na váze 3-3 mg za hodinu. Jest 
tedy hliníková kathoda zde méně vzdorná, než v čisté kyselině sírové. 
Určení potentialu redukčního. 
Provedli jsme nejprve dvě řady měření nasycujíce elektrodu hli- 
níkovou vodíkem a měříce potenciál její oproti elektrodě Wilsmorově 
galvanoměrem zrcadlovým cejchovaným článkem Westonovým. 
Nalezli jsme postupně v 
i norm. H 2 S0 4 
4 norm. H 2 
0-10 volt 
0-13 volt 
0-14 „ 
0-20 „ 
0-26 ,, 
0-43 „ 
0-38 „ 
0-46 „ 
0-43 „ 
0-47 „ 
0-43 „ 
0-48 ,, 
0-38 „ 
0-47 ,, 
Elektroda se velmi rychle vybíjí, čímž vysvětluje se menší výsledek 
v kyselině 2 norm. Proto provedli jsme další měření způsobem kompen- 
sačním. 
Určení potentialu redukčního oproti norm. elektrodě Ostwaldově. 
Určení potentialu vodíku na elektrodě hliníkové, provedli jsme 
způsobem kompensačním, jak činíme při stanovení napjetí rozkladného, 
užívajíce jako anody normálně elektrody Ostwaldovy a elektrody 
Hg — Hg 2 S0 4 - -1 n. Ho S0 4 . 
Při tomto způsobu, jejž prvně byl R. Lorenz*) udal, měřili jsme 
napjetí článku 
AI + H — H 2 S0 4 — E 
s n. elektrodou, přímo voltmetrem, jenž dovoloval odečítati setiny volt 
a odhadovati tisíciny a současně stanovili jsme proudy zrcadlovým galvano- 
měrem, připojeným k odporu 0-1 ohmu vloženého do proudovodu. Odpor 
ten lze vzhledem k velkému odporu článku zanedbati. Zařízení měřící 
bylo jak z obrázku 1. vysvítá následovně: K batterii B, již bylo lze re- 
gulovati malým rheostatem, připojen byl spirálový rheostat Ruhstratúv 
pro 25 ohmů odporu a 5 ampér intensity. Z rheostatu toho bylo lze od- 
bočovati dle potřeby proměnlivé síly elektromotorické, jež zavedeny do 
*) Při elektrochemickém praktiku mém v Curychu. 
I 
