t 
Redukce stoupá s koncentrací persuliátu; slabá vrstva oxydu na 
elektrodě ji tedy nezamezuje. 
Elektroda hliníková vážila před pokusem 8-3620 g; po pokusu 
8-3610 g ubylo jí tedy na váze 1-0 mg. Na 1 dm- plochy činí to 
Druhý pokus za stejných podmínek provedený poskytl podobné 
výsledky, leč průběh nebyl tak pravidelný. Maximálně množství per- 
sulfátu tu dosažené bylo ve 310 cm 3 roztoku 11-49 g a kleslo během další 
půl hodiny o 0-53 g. Nepochybně velký vliv na množství zredukované 
má zde míchání. Porovnáme-li výsledky tyto s výsledky, jež získal E 1 b s 
(Journ. fůr prakt. Chemie 48, 185) při práci s anodou oddělenou od kathody 
diafragmatem při hustotě proudové 2 — 3 amp., shledáváme, že ač v našich 
pokusech počáteční využitkování proudové — 60% — bylo stejné, re- 
dukce během krátké doby vzrostla tak, že množství zredukované vy- 
rovnalo se onomu, jež vzniklo. E. M ú 1 1 e r a O. Friedberger 
(Zeitsch. i. E. 8, 230) shledali pracujíce bez diafragmatu s kathodou pla- 
tinovou, že při hustotě proudové 0-48 amp/cni 2 klesá během 7 hodin v roz- 
toku slabě kyselém využitkování proudu ze 73-2% na 24-3%, načež po 
přidání chromanu draselnatého stouplo na 83%, jelikož na kathodě se 
utvořivší chroman chromitý zamezuje redukci. Při pokusech našich vy- 
užitkování proudu stále klesá, z čehož patrno, že oxydická vrstva, jež 
se na kathodě hliníkové neustále tvoří, nedostačuje k ochraně elektrolytu 
před redukcí. Abychom seznali, v jaké míře redukce probíhá, učinili jsme 
pokusy, zredukovati roztok síranu železitého. 
Redukce síranu železitého. 
25 g síranu železitého rozpuštěno ve 250 cm' 3 vody a 100 cm 3 kyseliny 
sírové. Poněvadž část zůstala nerozpuštěna, sfiltrován roztok a v čirém 
podílu určeno množství síranu železitého. Nalezeno, že obsahuje 360 cm 3 
roztoku, 19-45 g síranu železitého. Množství toto podrobeno elektrolyse. 
Anoda uhelná byla v diafragmatu obklopena roztokem 50 č. vody a 20 č. 
konc. kyseliny sírové. Teplota obnášela během pokusu 20 — 21°. Plocha 
elektrody hliníkové byla 0-34 dm 2 . Intensita proudová pohybovala se 
v mezích od 2-0 — 2-04 amp., při napjetí 3-7 — 3-8 volt. Při elektrolyse 
bylo roztokem mícháno. K pohonu míchadla sloužil malý elektromotor, 
leč míchání nebylo zcela stejnoměrné. 
Původní množství Fe 2 (S0 4 ) 3 = 19-45 g. 
I. 
