2 
jemné sensace v krajině žaludeční, průjmy a poruchy zažívání vůbec. 
Zda strychnin hraje při tom roli pouze hořkého prostředku či působí speci- 
ficky na inervaci zažívacích orgánů není dosud rozhodnuto." 
Podobné indikace pro užívání strychninu uvádí téměř každá pří- 
ručka therapeutická. 
Dle F. Penzolda (Lehrbuch der Klinischen Arzneibehandlung, 1904), 
jenž praví, že strychnin nemá značnější therapeutické ceny, může se zku- 
siti při atonii žaludku, aniž by bylo možno počítati s jistotou na úspěch; 
jako stomachikum nemá žádné výhody před jinými medikamenty. 
Vysvětlení těchto, shora uvedených, tak protichůdných indikací, 
podává R. Robert (Lehrbuch der Pharmakotherapie, 1897, str. 421.): 
„strychnin v malých dávkách zvyšuje zábrannou činnost n. splanchinici 
na peristaltiku střevní a může tak zmenšiti průjem; kde neúčinkují malé 
dávky (0-001 — 0.003 gr), nesmí se dávka zvýšit, neboť větší dávky ochrnují 
splanchnicus a zhorší průjem a kromě toho způsobují i psychickou excitaci, 
jež rovněž průjem zhoršuje." 
K tomuto vysvětlení dlužno podotknouti, že není podepřeno žádnou 
experimentální zkušeností na zvířatech a že jest to pouze theoreticky 
vybudovaná hypothesa. Ale ani indikace pro užívání strychninu nejsou 
nijak odůvodněny stávajícími pokusy, neboť tyto neposkytují shodných 
výsledků. 
F. Martin, jenž první studoval otázku působení strychninu na střevní 
peristaltiku, pozoroval, že ,,s vystoupením celkového tetanu upadnou 
střeva ihned v živé pohyby, tlusté i tenké střevo že se stahují v celé své 
délce a to k smrštění co největšímu", (Cit. O. Nasse „Beitráge zur Physio- 
logie der Darmbewegungen".) 
Nasse naproti tomu ani při největším tetanu neviděl u králíků nikdy 
nejmenší změny v pohybech střev i žaludku. Pokusy svoje konal tak, 
že otevřel dutinu břišní podélným a příčným řezem a v pausách přikryl 
vždy vnitřnosti stěnami břišními, spojil je svorkami a břicho zahříval 
teplými šátky. Otevření dutiny břišní, ač je nevyhnutelno k přehlédnutí 
pohybů střevních, má v zápětí tři nevýhody: 1. chladnější temperatura 
okolí z počátku dráždí střeva, později pak dráždivost snižuje; 2. ne- 
pokryté části střeva vysýchají a vysýchání působí stejně jako chlad; 3. při 
otevření dutiny břišní vždy se dostavuje hyperamie, jež, jak Jacobj do- 
kázal, má značný vliv na pohyby střevní. Ač Nasse snažil se přikrýváním 
střev a ohříváním břicha vyloučiti vliv těchto okolností, přece postrádají 
pokusy jeho žádoucí přesnosti. 
Těmto škodlivým okolnostem dobře čelí methoda, jíž při svých po- 
kusech užíval C. Jacobj, který ponořil celé zvíře do lázně fysiologického 
roztoku, zahřátého na tělesnou temperaturu zvířete a v této lázni teprv 
otevřel dutinu břišní a pozoroval pohyby střevní. 
Jacobj, jehož práce řeší spíše inervaci pohybů střevních a jenž zjistil, 
že zábranná vlákna n. splanchnici vstupují do střeva prostoupivše nejdřív 
III. 
