3 
nadledvinkou, zkoušel také vliv některých jedů na pohyby střevní, ale 
nedošel ke strychninu. 
Pohl, jenž zjistil veškeré jedy, které vykonávají vůbec nějaký vliv 
na pohyby střeva v jakémkoli smyslu, nezmiňuje se v celé práci vůbec 
0 strychninu. 
Tím vyčerpány jsou práce, jež zabývají se vlivem strychninu na 
pohyby žaludku a na peristaltiku střevní, po intravenosní injekci jedu 
zvířeti. 
Zbývají ještě pokusy zabývající se zjištěním změn pohybů žaludečních 
na žaludku vyjmutém ze zvířete, jemuž příslušná látka dřív byla intra- 
venosně injikována. Pokusy tohoto druhu publikovali první F. Hofmeister 
a E. Schutz, jichž práce obírá se normálními, automatickými pohyby 
žaludku. K pokusům používali vždy psů, jež nechali vykrváceti, na to 
vyjmuli opatrně žaludek s částí jícnu a střeva a přenesli ho do vlhké komory, 
kdež upevnili žaludek přibližně v té poloze, jakou zaujímá v těle. Komora 
byla zahřáta na tělesnou temperaturu zvířete a opatřena zasklenými 
okénky, jimiž umožněno pozorování pohybů žaludečních. Žaludek tímto 
způsobem opatřený pohyboval se 30 minut až jednu a půl hodiny. 
Když tímto způsobem byl zjištěn typ automatických pohybů nor- 
málního žaludku, přistoupil E. Schutz k výzkumu účinku některých 
léčivých látek na pohyby žaludeční. Prostředně velikému psu injikoval 
0-01 gr strychninu do véna jugularis. Po prvním záchvatu tetanu, jenž 
dostavil se po 4 minutách, usmrtil psa vykrvácením, otevřel dutinu břišní 
a nalezl střeva ochablá se slaboučkou peristaltikou. Vyňal pak žaludek 
a přenesl ho do vlhké komory a pozoroval jeho pohyb} 7 . „Žaludek byl 
z počátku ochablý, brzy však vyvinuje se živá peristaltika ; pohyby násle- 
dují dost často za sebou, chvílemi dostavují se bouřlivé kontrakce na antrum 
1 na těle žaludku; povšimnutí hodny jsou četná zaškrcení (Einschnůrungen) 
na antrum a těle žaludku; také začátek duodena účastní se těchto pohybů. “ 
Období toto trvalo celkem asi 10 minut, na to intervaly mezi jednotli- 
vými pohyby stávají se stále větší. 
Nehledě ani k tomu, že pokus tohoto druhu byl vykonán pouze je- 
diný, má ještě tu slabou stránku, že nebyly předem pozorovány normální 
pohyby tohoto žaludku, což je nezbytným požadavkem, má-li pokus 
býti naprosto přesný. 
Na základě uvedených pokusů není možno rozhodnouti, má-li strychnin 
skutečně nějaký vliv na pohyby střev a žaludku, či nemá. 
Rada mých pokusů, provedených na žabách i na králících, shoduje 
se naprosto s výsledky, k nimž dospěl Nasse a ukazuje, že strychnin v pří- 
pustných dávkách nemá nejmenšího vlivu na pohyby- žaludku ani na 
peristaltiku střevní. 
Pokusů na žabách provedeno celkem 47; ve 24 injikovány byly různé 
roztoky strychninu podkožně, ve 23 vpravován strychnin per os do žaludku. 
Podkožně injikována dávka 0-0005 gr ve 4 pokusech, 0-001 ve 2, 0-002 v 7, 
III. 
1 * 
