ROČNÍK XIX. 
TŘÍDA II. 
ČÍSLO 4. 
Poznámka k vážkovému určování železa. 
Podává 
Dr O. Q U A D R A T. 
(S obrazcem v textu.) 
Předloženo dne 4. února 1910. 
Při stanovení železa doporučuje se oxyd železitý žíhati v platinovém 
tyglíku pomocí Tecluho hořáku. Při povrchním srovnání s užitím tyglíku 
porcelánového výhody toho leží na snadě: jednak stálost platiny při změ- 
nách teploty, jednak rychlé chladnutí platiny po skončeném žíhání proti 
dlouho trvajícímu chladnutí porcelánu. Uvážíme-li, že stěny tyglu porce- 
lánového déle jeví úkaz adsorpce než platina, jest, jak patrno, užitím pla- 
tiny znamenitě urychleno trvání běžných rozborů. 
Někteří autorové (Traedwell, de Koninck) uvádějíce postup pro stano- 
vení železa ve formě oxydu poznamenávají, že jest nutno vystříhati se prud- 
kého žíhání (patrně před dmychadlem), jinak získané výsledky jsou nižší 
skutečných. Příčinou toho jest dle nich přeměna oxydu železitého v želez- 
nato-železitý. 
Tak uvádí Hempel (B. d. d. chem. G. 1885 p. 130) v práci, vztahující 
se k titračnímu určení hodnoty rud železných, že oxyd železitý vysokou 
teplotou ztrácí část kyslíku a přechází v nižší oxyd. 
Stejně uvedeno v Traedwellově učebnici analytické chemie. 
De Koninck (L. d. qual. n. quant. Anal. I. S. 448) o tom píše násle- 
dovně: 
,,Při velmi vysoké teplotě ztrácí oxyd železitý dle Hempelova údaje 
kyslík a povstává oxyd železnato-železitý, který dalším žíháním na vzduchu 
nepřibírá potřebné množství kyslíku, aby se znovu přeměnil v oxyd železitý. 
Zdá se však, že ztráta kyslíku nastává pouze tehdy, použij eme-li 
tyglů, jichž stěny jsou za vysoké teploty propustný redukujícím plynům. 
Případ ten v pozorovatelné míře vystupuje u nádob platinových a dle 
všeho byl asi příčinou redukce pozorované Hempelem. 
V tyglu porcelánovém neztrácí však vůbec na váze, třeba že žíháno 
před dmychadlem, bylo-li jen zamezeno každému vnějšímu vlivu re- 
dukčnímu." 
Rozpravy: Roč. XIX. Tí. II. Č. 4. 
IV. 
