3 
Oxyd železitý jemně rozetřený adsorbuje jistou měrou vzduch, 
vodní páry a j. plyny. Velikost adsorpce závisí od porovitosti. Prudkým 
žíháním nastává slinutí, čímž zmenší se porovitost a tím i mohutnost ad- 
sorpční. Tím možno také částečně vysvětliti pozorovaný úbytek. 
Obdobné pokusy provedené v zakrytých tyglech platinových a porce- 
lánových žíhaných Teclu-ho kahanem ukazují k nepatrnému úbytku 
v porcelánu, k velmi značnému však v platině. 
Výsledky pokusů níže uvedených ukazují, že příčinou úbytku jest 
redukce plyny, které pronikají žhavou stěnou platinového tyglu. Reduku- 
jících plynů jest více v plameni Teclu-ho kahanu než v plameni dmychadla, 
kde nastává úplnější spalování. 
Dalším úkolem bylo vyšetřiti, jak daleko jde redukce železitého 
oxydu, žíhá-li se Teclu-ho kahanem v platinovém tyglu. Nepravděpodob- 
ným zdálo se mi tvrzení, že redukce jde pouze k směsi oxydů, která slo 
žením odpovídá kysličníku železnatoželezitému. Za tím účelem jednak 
oxyd železitý žíhán byl tak dlouho, pokud vůbec pozorován byl úbytek 
na váze, jednak žíhán byl oxyd železitý různé koncentrace. Příslušného 
zředění kysličníku železitého docíleno smísením s oxydem křemičitým a 
hlinitým. Tím bylo také vyšetřeno, zda jde redukce stejně hluboko u směsí 
oxydu železitého jako u čistého oxydu — otázka, ne nemající důležitosti 
pro všeobecnou praxi analytickou. 
Pokusy provedeny byly ve dvou tyglících platinových,*) stejných 
dimensí, váhy 17,2469 g a 17,2907 g. Přikrývány byly porcelánovým 
víčkem, málo jejich okraj přesahujícím. 
K žíhání užit silný Teclu-ho kahan následujících dimensí: Výška 
kahanu 220 mm, šířka otvoru hořáku 15 mm, plechový komínek na kahanu 
■našroubovaný byl 84 mm vysoký, vrchní otvor jeho 45 mm šířky. Tygl 
upevněn byl svisle ve vrchní části plamene. Přístup vzduchu do ka- 
hanu zůstával při všech pokusech stejný, poloha tyglu neměněna. Odhlí- 
žíme-li od proměnného tlaku a složeni plynu, možno nazvati podmínky 
pro všechny naše pokusy úplně stejnými, a oprávněni jsme proto vý- 
sledky pokusů navzájem srovnávati. 
Doba žíháni měřena a úbytek na váze žíhaného oxydu vyjadřován 
byl v procentech množství vzatého původně do práce. Pomocí těchto dvou 
hodnot byl znázorněn graficky průběh reakce. 
*) Možno jest namítnouti, že nebéřu při svých pokusech v úvahu ubývání na 
váze platinovým tyglům dlouho žíhaným. Pokud jsem pozoroval, neubývá plati- 
novému tyglu, žíhá-li se za uvedených podmínek, vůbec. Tomu svědčí následující 
pokus: platinový tygl, vážící 17,2469 g, žíhán byl v plameni Teclu-ho hořáku za pod- 
mínek výše uvedených. Žíhání trvalo 2% h. Po té vážen na obyčejných Verbeck- 
Peclcholdtových analyt. vahách a neznamenán úbytek ani 0,00005 g. Soudím z toho, 
že ubývání na váze platinových tyglů jeví se teprvé za vyšší teploty při použití 
dmychadla. 
IV, 
