(i 
Ze srovnání nalezených výsledků plyne následující: 
Není příčiny mluviti o vzniku oxydu železnato-železitého z oxydu 
železitého, neboť relativní zvýšení koncentrace redukujících plynů (resp. 
snížení koncentrace železitého oxydu) vede k směsi oxyclú, kde železnatého 
jest až dvakráte více, než odpovídá úplné přeměně v oxyd železnato-žele- 
zitý. Přeměně oxydu železitého v železnato-železitý odpovídá úbytek 3,33 %, 
v našich pokusech při směsi III. docíleno 5,92%, u směsi IV. 7,81 %; z toho 
patrno, že reakce jde hlouběji, než odpovídá podvojnému oxydu. 
Vyšetřovati rychlostní konstantu studované reakce i přes velikou pra- 
videlnost křivek znázorňujících průběh reakce není od místa. Poměry při 
této reakci za našich podmínek nejsou takové, abychom z nich mohli uva- 
žovati o rychlostní konstantě v heterogenním systému. Nenastává zde 
redukce (ani oxydace) ve všech částech stejnoměrně, nýbrž ve vrstvě 
stěně tyglu nej bližší počne redukce, odtud pak prochází vrstvou po vrstvě. 
Oxydace probíhá opačně — od povrchu k stěně tyglu. 
Z toho patrno, že získané výsledky platí pouze pro naše podmínky. 
Tvar křivek, znázorňujících průběh reakce, změnil by se nejen změnou 
faktorů již vytčených, ale i povahou navrstvení a plochou dna tyglu. Přes 
to však poměrnost mezi jednotlivými výsledky zůstane. 
IV. 
