5 
Z uvedených čísel, která znamenají molekulová procenta theoreti- 
ckého množství aktivního kyslíku resp. vázané kyseliny dusičné (přepočtená 
na 1 atom stříbra obsaženého v Ag 7 NO n ) jest především patrno, že vyluho- 
vání zkoušeného preparátu je vždycky zpro váženo ztrátou aktivního kyslíku 
a tedy rozkladem vyššího kysličníku stříbra, kterýžto rozklad může podle 
okolností postoupiti i značně hluboko. Vzhledem k této okolnosti nelze tudíž 
otázku, kterou jsme si položili na počátku této práce, je-li totiž vázaná ky- 
selina dusičná okkludována anebo je-li sloučena v individuum Ag^NO n 
jako podstatná jeho součást, rozhodnouti s naprostou určitostí. Prohléd- 
neme-li však pečlivěji čísla obsažená v hořejší tabulce, vidíme, že v někte- 
rých pokusech (1., 2., 3., 7.) postoupilo vyluhování dále nežli rozklad, v ji- 
ných (4., 6.) naopak postoupil rozklad vyššího kysličníku hlouběji nežli 
loužení. Vůbec lze konstatovati, že mezi hloubkou rozkladu a množstvím 
vylouženého AgN0 3 (resp. N0 3 ) není žádného konstantního poměru, což 
by býti musilo, kdyby tu šlo o rozklad individuálně sloučeniny Ag^N0 lv 
Lze tudíž ze zmíněných čísel s velikou pravděpodobností usuzovati, 
že oba procesy, ztráta aktivního kyslíku a vyluhování, nejsou v příčinné 
souvislosti, že oba probíhají v různé míře vedle sebe a na sobě zcela nezávisle 
a že se tedy v našem případě nemůže jednati o individuálnou látku, nýbrž 
o nahodilou směs. Vázaná kyselina dusičná resp. jí odpovídající AgN0 3 jest 
tedy ve zkoumaném preparátu obsažen jen jako nečistota vyššího kysličníku 
stříbra, jemuž přísluší vzorec zlg 3 0 4 . Okolnost, že rozemílání působilo příznivě 
na stupeň vyloužení (srov. pokusy 3. a 7.), zdá se nasvědčovati tomu, že 
AgN0 3 jest v kysličníku ^4g 3 0 4 pouze okkludován. 
VI. 
/ 
