9 
jsou stištěny ku svalovině a mají obyčejně dosti velké lumen. Sliznice nemá 
žádných řas a vrstva subepithelialní je při ní velmi dobře patrná. Při ute- 
rech těch jedná se o roztažení jich lumen nějakým obsahem, který však 
pravidelně žádných sraženin nedává. Jen jednou byl uterus vyplněný sraže- 
ným obsahem, který sestával ze samých spermatozoí. Bohužel v ovariu 
nebylo žádné vajíčko zralé, nepřišlo to tedy k ovulaci. Jelikož pak sperma- 
tozoa sysla rychle se v uteru rozpadají, možno souditi, že i v uvedených 
případech, kde v uteru roztaženém žádných spermií nalezeno nebylo, obsah 
jeho, který roztažení lumen podmiňoval, sestával z tekutiny povstalé roz- 
padem jejich. 
3. Uterus s rozrýhovanými vajíčky, jež začínají vytvářet dutiny blastuly. 
Celé rohy uteru jsou následkem hojného prosáknutí ještě něco širší 
nežli v předešlém stadiu. Mají asi 3'5 mm průměru. Jsou značně průsvitné. 
Místa, kde vajíčka našla definitivní svá uložení, jsou sotva znatelně zduře- 
lejší než ostatní partie rohů uterinních a ještě průsvitnějšího, sklovitějšího 
vzhledu za čerstva nežli ostatní části rohů uterinních. Počet vajíček do 
jednoho rohu vstupujících je různý. Mění se od jednoho do osmi, devíti 
vajíček. Místa, kde vajíčka v uteru se upevňují, nejsou asi určena již před 
vstupem vajíček do uteru. Máť celý roh uteru stejnou skladbu. Vajíčko 
leží nyní ještě volně v antimesometrální hraně lumen uteru a sousední sliz- 
nice obkličuje je na příčném řezu obyčejně koncentricky na třech stranách. 
Stejnoměrné prosáknutí sliznice v době páření pokračovalo v dobách 
předchozích, kdy vejce v tubě se nacházelo a právě do uteru vstoupilo. 
Nyní však asi ke konci rýhování stává se v sousedství vajíčka intensiv- 
nější, takže při hraně antimesometrální, kde se komůrka začíná tvořit, 
jsou fixní buňky vazivové sliznice daleko od sebe roztlačeny. Tím nabývá 
tato partie vzhled retikulárního vaziva o velkých okách. (Obr. 3. a 4.) 
Vazivové buňky následkem prosáknutí stávají se zde většími. Jejich jádra, 
dříve ovální, jsou kulatější a barví se jasněji. Poněvadž vřetenovité buňky 
ty v jednom řezu zřídka jen jsou zastižen}/ v celé délce, měřili jsme velikost 
jader jejich, soudíce dle známé zkušenosti o stálém poměru těl buněk urči- 
tého charakteru ku jich jádrům, že přibližně souběžně s ní i velikost buněk 
se měnila a že tedy dle ní možno o velikosti buněk příslušných představu 
si učiniti. Jádra buněk vazivových fixních sliznice na pólu antimesome- 
trálním počínající komůrky mají asi 7 fi šířky a 10 ^ délky; zvětšila se tedy 
asi o polovinu původního rozměru a nutno souditi, že i buňky jich jsou nyní 
nejméně v témže poměru většími. 
Všude mezi retikulem buněk vazivových nachází se dosti hustá vlák- 
nitá sraženina. Mimo to možno v okách retikula toho pozorovati četné 
malé kulaté leukocyty s kulatými a ledvinovitě zaškrcenými jádry. Smě- 
lém mesometrálním prosáknutí sliznice ubývá a zároveň s ním ubývá i ve- 
likosti fixních buněk slizničních i jich jader. Následkem toho na straně 
VIL 
