11 
Komůrkové části jsou stále průsvitnější než části mezikomůrkové 
uteru. Povrch jejich je hladký, částí mezikomůrkových zrýhovaný. V meso- 
metriu táhnou k nim větší cévy nežli k ostatním partiím rohů uteru. Skrze 
zevní vrstvy stěn komůrkových prosvitají antimesometrálně časté, drobné 
i větší červené nebo tmavohnědé skvrny, haemorrhagie. 
Již v době předešlé začalo se místo lumina komůrky, kde vajíčko ulo- 
ženo je, něco rozšiřovati, nyní je rozšíření ono znatelnější. Má totiž lumen 
části mezikomůrkové uteru asi 0-20 mm šíře při 1-2 mm přibližné délky. 
Lumen komůrkových částí pak má průměrem asi 0-5 mm šíře a 2 00 mm 
délky na řezu příčném. Rozšíření ono lumina komůrkových částí zasti 
huje hlavně antimesometrální oddíl dutiny uteru, jak později při popisu 
sliznice dovodíme. 
Na příčném řezu komůrkou (obr. 4.) vystupuje dosti ostře rozdělení 
její sliznice v jednotlivé zóny, které před březností bylo již trochu vyzna- 
čeno. Při hraně antimesometrální dutiny děložní má sliznice dosud onen dříve 
popsaný retikulární vzhled s velkými oky a je ještě přibližně stejně silná, 
jako v době předešlé, majíc 0-65 mm tlouštky. Její fixní buňky zvětšují se 
pomalu dále a chovají nyní značné vakuolv (obr. 5.). Jádra jejich mají 
průměrem 11 délky a asi 7-7 ji šířky. Nezvětšila se tedy příliš zřetelně 
proti stadiu předcházejícímu. Subepithelialně, kolem cév a kolem žláz 
sestupují se tyto buňky mesenchymální v tenkou, kompaktnější vrstvou. 
Mitosy jsou v retikulární zóně velmi četné. V okách retikulární vrstvy na- 
cházíme dosud vláknité sraženiny, chovající jemňoučká granula. Při pro- 
sakování sliznice dělohy zdá se, že kollagenní vlákna vazivová ve sliznici 
celých těchto oddílů jak na straně antimesometrální, tak mesometrálně 
jsou destrrována, snad rozpuštěna, takže v dosti časném stadiu březnosti 
žádný element nedává v celé sliznici částí komůrkových Hensenem modifi- 
kovanou van Giesonovu reakci barevnou. Ba již v době páření kollagenní 
vlákna nedávají většinou reakce té, skoro v celém uteru. Ale v době břez- 
nosti jí nabývají opět v jeho mezikomůrkových částech, jejichž sliznice 
stala se málo prosáklou. Zóna retikulární má jen malé množství cev. Drobné 
výrony krevní jsou častější nežli v mladších dobách vývoje komůrky. Zóna 
retikulární oddělena je od periferní zóny kryptální relativně slabou zonou 
kompaktní, do níž oba pojmenované oddíly sliznice z obou stran rychle 
přecházejí. 
Již při prohlížení mikroskopických praeparátů pouhým okem je zře- 
telná zóna kompaktní jako slabý pruh tkáně haematoxylinem temněji se 
barvící nežli zóna kryptální. Tomuto vzhledu odpovídá i jemnější skladba. 
Zóna tato je složena z vazivových buněk, které stejně zvětšeny jsou jako 
buňky vazivové retikulární zóny, ale mají v těle svém jen velmi drobné a 
méně četné vakuoly (obr. 6.). Následkem toho barví se haematoxylinem 
temněji. Buňky ty naléhají těsně na sebe a tvoří tak obyčejně u stadií 
jen o něco málo starších, nežli je stadium popisované, kompaktní pruh 
buněk, který se táhne ve formě podkovy od lumen uteru nejdříve late- 
VII. 
