12 
rálně, brzo však zahýbá směrem antimesometrálním a přechází v nej- 
perifernější vrstvu zóny retikulární. Tak přechází na druhou stranu ko- 
můrky, kde v zóně kompaktní druhé strany opět končí. Periferní vrstva 
zóny retikulární ve stadiích jen něco pozdějších má týž vzhled jako zóna 
kompaktní. Buňky její jsou parallelně s vrstvou svalovou protáhlé a 
zdají se býti menšími. Zóna kompaktní počíná při lumen komůrky asi 
v těch místech, kde antimesometrálně poslední hustěji uložené žlázky 
uterinní od něho vj^cházejí. Nejsou však řídké případy, že i v zóně retiku- 
lární s nějakou žlázkou se setkáváme. Je jich v ní vždy jen velmi málo. 
Žlázy zóny kompaktní jsou velmi protáhlé a jdou obloukovitě k anti- 
mesometrální hraně uteru, jsouce uloženy celkem parallelně s průběhem 
zóny, v níž leží. V rozsahu popisované zóny zdvihají se malá septa inter- 
kryptální a následkem toho objevují se malé krypty, které se stávají tím 
vyššími, čím více směrem mesometrálním postupujeme. Zde dlužno po- 
dotknouti, že interkryptální septa, která jsou uložena v partiích laterálních 
sliznice (tedy v zóně kryptáiní periferní), jsou tenší, ale delší nežli septa 
uložená při mesometrální hraně lumen rohu uterinní ho, v rozsahu zóny cen- 
trální kryptáiní. Poměr ten zachovává se po dlouhou dobu březnosti až do 
počátečných dob vývoje skutečné placenty. Septa interkryptální jsou nyní 
OT — 0T5 mm vysoká, 0 - C6 — Od mm široká. Krypty mají hloubku Od. až 
0 15 mm a šíři asi Od 5 — 0-08 mm. 
Cév je v zóně kompaktní něco více nežli v zóně retikulární, což jednak 
padá na vrub toho, že laterální partie sliznice a priori byly cévnatější nežli 
sliznice těsně při pólu antimesometrálním, jednak je způsobeno tím, že 
zde více žlázek se nachází a že zóna kompaktní méně prosáknuta jsouc 
1 cévy od sebe méně oddáleny chová. 
Více je vaskularisovaná třetí část sliznice zaujímající zónu kryptáiní 
periferní a centrální. Dle toho, že zóna kryptáiní periferní má více žláz, 
má nyní i větší množství širších cév nežli zóna centrální kryptáiní. 
Její fixní buňky vazivové jsou tím méně oedematosně zduřeny, čím dále 
k mesometrální straně rohu děložního postupujeme, až v zóně centrální 
kryptáiní je hrubší skladba sliznice jen velmi málo změněna proti stadiím 
předešlým. Vlákna kollagenní vazivová přijímají zřídka kdy zvláště v sep- 
tech interkryptálních v zóně centrální, jakož i kolem cév bledou barvu 
po van Giesonově barvivu. Jak vlákna vazivová, tak fixní buňky sliz- 
nice tdoženy jsou dlouhou osou svou přibližně koncentricky k lumen uteru. 
V septech interkryptálních je skladba sliznice hustší, chová více buněk 
fixních, které uloženy jsou pod epithelem v teničké vrstvě, takže parallelně 
s volným povrchem klků probíhají, ležíce dále dovnitř klku bud nepravi- 
delně nebo i podobný směr delší své osy zachovávajíce jako v části sliznice 
subseptální. Kapilláry jsou v septech velmi dobře znatelný následkem toho, 
že jdou vždy parallelně s dlouhou osou klku, křížíce často směr dlouhé osy 
fixních buněk pod pravým úhlem. Hledali jsme pečlivě, jestli snad jsou 
v septech interkryptálních častými mitosy, jak by se dle dosti rychlého 
VIT. 
