organickém, 2. umělé kultury řas na živných půdách uměle připravených 
a 3. konečně symbiosu s jinými rostlinami. 
Pamětliv jsa I( o h 1 o v y (1903: s. 3) výtky o rozptýlenosti součas- 
ného studia mnoha specií, hleděl jsem se vyhnouti této vadě a zvolil jsem 
postup právě opačný. Věnoval jsem totiž pozornost pouze jedinému případu 
symbiosy — u Cycas revoluta, ponechávaje době pozdější podobná srov- 
návací studia symbiontů ostatních. Řasu odtud t. j. z hypertrofických 
kořínků r. Cycas vyňatou jsem kultivoval uměle a isoloval ode všech 
jiných organismů a zbývalo by tedy ještě stanovití, jak by žila tato řasa 
volně na přirozeném podkladu jiných řas. Tato otázka však splývá úplně 
s otázkou umělých kultur, neboť pro tuto řasu je již vlastně stav sym- 
biontický stavem normálním, a nelze tedy mluviti zde o , .přirozené 
volné vegetaci" jako stavu normálním, což ostatně z dalšího ještě blíže 
vysvitne. 
Pokládám tento směr za dosti oprávněný a otázku samotnou za 
významnější, než by se při zběžné úvaze zdálo, neboť řešení v tomto směru 
dosud nezkoušeném slibuje — ovšem po nesčetných pokusech, z nichž 
jedním chce býti i tato skrovná práce — cenné výsledky nejen pro fysio- 
logické studium celkové vůbec, nýbrž i pro cytologii a tím i pro syste- 
matiku, jež v otázce Cyanophyceí musí společně s fysiologií usilovati o ko- 
nečné uspokojivé rozřešení, aby byly pro příště nemožný mylné a namnoze 
dobrodružné výklady o fysiologii, cytologii a systematickém postavení 
těchto nejnižších řas. 
Pokud se však týče dosud nerozřešené otázky jádra Cyanophyceí , 
mohu se na tomto místě přiznati slovy Heglerovými (1901: s. 234) 
,,dass ich nicht unvoreingenommen an die Untersuchung herangetreten 
bin‘‘, a že dle mého mínění tento spor stává se více slovným než 
zásadním. 
Je do jisté míry lhostejno, vidíme-li v tomto primitivním proto- 
plastu odchylnou mitosi chromosomat, nebo chromidiální útvary, nebo 
konečně pouhý diffusní chromatin. — Tyto otázky detailní můžeme stejně 
dobře řešiti i tenkráte, uznáme-li, že v zásadě spor o existenci útvaru 
s funkcí jádra je zde kladně rozřešen, ale právě o toto uznání se neustále 
jedná, aby celá dosavadní práce nenesla na sobě znak neujasněnosti. 
V zásadě je již přece uznáno, že v každém vegetace a množení schopném 
protoplastu musí býti plasma aspoň v hlavních rysech differencováno 
v součást vegetativní — cytoplasma, a součást reproduktivní — jádro, 
nebo chromidiální sítivo a p. — zkrátka chromatin. — Toto zakončení 
debaty mělo by i novou výhodu, že by se detailní studium, uznávajíc 
tento odchylný jaderný zjev za fylogenetického předchůdce jádra typi- 
ckého, modifikovalo v tomto směru, a odpadly by tendenční práce, 
jež před svým vznikem již mají daný účel nesporně potvrditi jeden 
z obou podstatně odlišných názorů extrémních a druhý přivésti ad ab- 
surdum. 
IX. 
