4 
lovém položení. Tento vrcholový meristem brzy zaniká a v pozdějším 
stadiu jeví se již celý útvar jako t 3 ’pická dichotomie, ač vlastně vznikla 
tím, že axiální meristem na vrcholu zastavil svou funkci. V dalším popisuje 
autor podrobně a celkem velice správně a přesně strukturu celé vrstvy 
infikované i okolí. Řasa sídlí výhradně v mezibuněčných prostorech, jež 
tvoří v celém nádorku jakýsi vzdušný systém dýchací. Rasu provázejí 
při pronikání pletiva hyfy hub a zvláště bakterie, jimž přisuzuje Life 
úkol, rozrušiti tkáň t. j. připraviti místo čili rozšířiti intercelluláry pro 
příchod řasy. Jako Schneider vidí i L i f e význam symbiosy v tom, 
že řasa nepřijímajíc od rostliny výhod hmotných, podporuje assimilaci 
dusíka ze vzduchu i příliš jednoduchých sloučenin, a systém pletiva v ná- 
dorcích sám že podporuje dýchání. 
Proti tomuto názoru obrací se Pampaloni, a tvrdí, že L i f e-ův 
názor zdá se nesprávným, neboť on (Pamp.) nalezl jen velice málo mycelií 
hub v nádorech, a na druhé straně bakterie jsou jen v starších nádorech 
nahloučeny, kdežto v mladších t. j. tam, kde řasj 7 začínají své dílo, úplně 
scházejí. Rozpad tkáně zaviňuje r. Nosioc sám. Jakmile se N. dotkne 
stěny, protáhne se poslední článek řetězu a zahrotí se. Tím a zároveň 
sekrecí zvi. enz\’mů perforuje se stěna a rozpouští. N. buňka, jež svou 
podobu změnila, vyvine zaškrcením nové buňky, jež se od ní oddělí. Tím 
vznikne prý nový řetěz řasy uvnitř buňky. Tento řetěz vyvine na své 
straně nový, jenž další stěn}^ perfo uje a rozpouští. Nedotkne-li se řetěz 
N. stěny, zůstává stěna beze změny, ale ona zmíněná buňka přijímá jiný 
tvar, mezitím co vrůstá do dutin kolem ní vznikajících. Jeví se pak ve 
formě palissádové. Jak se řasa do kořínků dostává, není jisto, pravdě- 
podobně skrze lenticely. Infikované řasou kořínky jsou nejen na povrchu 
půdy, nýbrž i v hloubce. Pravděpodobně by pak řasa přijímala svou po- 
travu od bakterií assimilu jících volný dusík. 
- ?£ ‘ ' ‘ . - ; 
II. Makroskopický rozbor. 
Na kolíncích Cycas revoluta vyrůstají nádorky, jež sestávají někdy 
z řídkého shluku krátkých stlustlých kořínků jakýmsi dichotomickým 
způsobem rozvětvených, jindy jsou tyto výběžky dichotomické tak krátké, 
že celek podobá se hustému útvaru hrozno vitému až malino vitému. 
(Obr. 1.) Stupeň této „dichotomie" nelze stanovití přesně. Pozoroval 
jsem nejvýše dichotomii do třetího stupně větvení. Za to někdy t}To 
hypertrofické kořínky vůbec se nevětví. Vznikají obyčejně na vrcholech 
nebo blíže nich na vrcholech postranních kořínků, jež nikdy dále ne- 
prorůstají, jsouce ukončeny právě tímto novotvarem. Life udává, že 
kořínky takto infikované jsou nejčastěji ty, jež směřují svisle vzhůru 
k povrchu půd}; 7 . Toho jsem nepozoroval. Správné je, co udává o uložení 
hypertrofických kořínků bezprostředné pod povrchem půdy. Na sklen- 
níkových exemplářích, jež mi byly k disposici, jsem pozoroval, že zvláště 
IX. 
