19 
oddálené přece spolu souvisí dlouhými poměrně plasmodesmaty. Také 
v jiném vlákně (obr. 15., 16., 18., 22.) zdá se, že byly buňky spojeny 
plasmodesmaty. 
Závěrná tělíska byla 
velice zřetelně pozorována 
v četných případech, ač 
bohužel nikde nebyly spa- 
třeny tak jasně a zřetelně 
detaily, jež zobrazuje Iv o h 1. 
Některé z pozorovaných pří- 
padů zobrazeny pod čís. 9., 
13., 15., 17., 18., 22. a 23. 
Heterocysty vyznačují 
se silně opticky lámající 
membránou a obyčejně vel- 
kou centrální vakuolou. Ně- 
kdy nalezeny v nich i zbytky 
granulací (obr. 9., 10., 13., 
15., 17., 18., 22., 23.). 
Podivný útvar ukazuje 
heterocysta na obr. 17. Po- 
važoval 
Obr. 22. Konec degenerovaného vlákna stárnoucí 
kultury s bakteriemi. Meth. modř. in vivo. Leitz: 
oc. 1., syst. 7. — Obr. 23. Vlákno ještě zdravé 
obklopeno bakteriemi. Meth. modř. 
oc. 3., syst. 7. 
in vivo. Leitz: 
jsem jej 
zprvu za 
mechanické poškození, ale po chvíli nalezl jsem druhý 
případ ještě podiv- 
nější (obr. 18.), při 
čemž ostatek vlákna 
byl úplně normální 
a zdravý. Střed za- 
ujímá veliká plas- 
matická vakuola - — - 
v druhém případě 
asi právě splynula 
ze dvou prvotních 
— ale plasma posu- 
nuta k jedné straně. 
Nekridy (obr. 9., 
14., 15., 24.) byly 
pozorovány často. 
Degenerované 
vlákno na obr. 24. 
dokazuje, že nekridy jsou skutečně degenerované buňky, neboť nekricl 
rovná se tam úplně tvarem i konsistencí a obsahem okolním elementům. 
Obr. 24. Degenerované vlákno blízké rozpadu. Meth. modř. 
in vivo. Leitz: oc. 3., syst. 7. 
IX. 
