24 
Přehlédneme-li celý roční průběh symbiosy, vidíme, že zprvu ve 
výhodě je (má-li hostitel ovšem listy, a tedy dosti assimilátů) rozhodně 
řasa. Ona attakuje pletivo, prodírá se v před a buňky v sousedství pro- 
padají zániku. Jen obě vrstvy tapetální jsou jakousi hradbou, ač asi také 
řase dávají živné látky nějaké. To patrno z toho, co již uvedeno na pří- 
slušném místě, že assimilátů v tapetu, během periody rozvoje ubývá. 
Ve vrcholné periodě nastává vyrovnání. Řasa nemá již místa k další vege- 
taci, ježto patrně v těle hostitele se děje obrat ve výměně látek, neboť 
doba odumření nebo aspoň seschnutí většiny kořínků je nedaleko. Hostitel 
zastavil asi dodávání assimilátů řase, pročež se tato dále nerozvíjí. Zasta- 
vením vegetace se v ní rychle hromadí reservní látky v podobě dvou 
známých granulací a glykogenu. To je stadium, kde je vše plno reserv- 
ních látek, řasa i tkanivo okolní. Brzy však počne řasa chřadnouti, ztrácí 
sliz, tím stává se ještě přístupnější diosmose, a nyní si patrně vybírá 
hostitel to, co dříve obětoval. Řasa brání se tím, že absorbuje látky re- 
servní z tapeta, ztrácí je však zase, a látky ty se v neviditelné pro nás 
formě roztoků stěhují výše a nastává stadium, kdy vše je prázdné, bez 
reservních látek. Co zbylo, stráví bakterie a houby, a nádorek zaniká. 
Rase tedy patří výhoda nezávislosti na zevních vlivech a přístup 
k organické potravě v náhradu za světlo. 
Hostiteli připadá snad výhoda snazší assimilace dusíka z jedno- 
duchých sloučenin, ba i ze vzdušního dusíku zvýšená činnost dýchací,, 
konečně snad i popsané vystřebání řasy, jež není ještě ani tak zřetelné 
jako útok řasy, ale přece pravděpodobné. Ostatně i kdyby tomu tak ne- 
bylo a řasa i s kořínkem pak prostě celá odumírala, stačila výhoda první 
a druhá. Konečně pro názor, že rostlina přece před zánikem resorbuje 
z nádorků vše cenné, svědčí i to, jak málo resistentní je najednou nádorek 
proti bakteriím a houbám, jež urychlují jeho rozpad. 
Mutualita symbiosy zdá se tedy dle toho, co bylo řečeno, ne-li jistou, 
aspoň velice pravděpodobnou. 
IX. 
