o 
ínkarcerované kličky jevilo intensivní haemostasu. Při povytažení uskři- 
nuté kličky i s velkou částí kličky přívodně objevila se na dilatované pří- 
vodně kličce as 7 cm nad inkarcerační rýhou ještě jedna rýha dobře vy- 
značena. V mesenteriu příslušné části střevní byly stopy větší stasy krevní 
nežli v partiích proximálních. Když uskřinutá klička rozložena i s přívod- 
nou do plochy, bylo zřejmo, že uskřinuté kličky bylo ve vaku kýlním více. 
původně a že se nejspíše nedlouho před operací přesunula část její do břicha. 
Vyšetřením nejbližších částí dutiny břišní neshledáno ani při herniolaparo- 
tomii nikde nějakého pruhu strangulačního neb recessu, v němž by byla 
bývala uložena ona část kličky mezi rýhou intraabdominální a brankou 
kýlní. Nezbude tudíž, nežli považovati i rýhu inkarcerační na přívodně 
kličce za zjev, vížící se k mechanismu inkarceračnímu. 
Jak odůvodniti však domněnku tu, když ve všech třech případech 
jednalo se o klinickou formu elastického uskřinutí a při tom není přece 
myslitelno nějaké posunutí kliček • — aspoň dle nynějšího učení! 
Úkolem naším nebude vyložiti nějak nucené uvedené 3 případy, 
nýbrž vyzkoušeti experimentálně nejdříve mechanismus inkarcerační 
vůbec, v druhé práci — rovněž experimentální — zkusíme pak stanovití 
účelnost onoho přesunutí částí kliček střevních či podstatu vzniku více 
ryh při kýlní inkarceraci. 
Mají-li pokusy naše přinésti nějakého osvětlení do otázky mecha- 
nismu uskřinutí kýlního, musí v sobě spojovati řešení obou druhů uskřinutí; 
k snažšímu pak posuzování pokusného materiálu nutno si uvésti stručně 
předem 
historii o uskřinutí kýlním. 
Okkluse u lidí stižených kýlou byly známy v dobách nejstarších a byly 
již tehdy podnětem k různým návrhům a výzkumům léčebným. Vědečtější 
stanovisko zaujal v otázce té v minulém století teprve Malgaigne, 
jenž rozdělil případy sem patřící ve 2 skupiny. U prvé skupiny případu 
víží se inkarcerační symptomy na uskřinutí střeva, jež končí gangraenou; 
Malgaigne označoval zjev ten jakožto étranglement (strangulation) . U druhé 
skupiny případu nevyvinuly se naproti tomu inkarcerační příznaky úplně 
a střevo postižené nesesnitivělo; Malgaigne zahrnul je v pojem pseudo- 
étranglement (nepravá strangulace). 
Nedlouho po výkladu Malgaigneově začalo se vykládati pravé 
uskřinutí nepoměrem mezi obsahem kýlním a vakem kýlním, respek- 
tive krčkem či brankou kýlní. Pojem tento udržel se až do dnešní doby a 
předpokládá, že se při vzniku inkarcerace branba kýlní, relativně elastická, 
roztáhne jako klínem kličkou střevní, neb jinou útrobou vstupující do kýly; 
útrobu do kýly vtlačuje lis břišní. Když ustane účin lisu břišního, stáhne 
se elastický kruh či branba kýlní a zaškrtí dislokovanou útrobu. Zaškrcení 
jest tak intensivní, že se útroba v dané posici ihned nejen fixuje, nýbrž 
přeruší se v ní jak passage obsahu střevního, jedná-li se o střevo, tak se po- 
X. 
